КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року м. Київ справа №320/11971/26
Київський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Білоноженко М.А.,
розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )	
до	Міністерства оборони України (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_4)	
про	визнання протиправним та скасування частини рішення, зобов`язання вчинити дії	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 січня 2026 року № 3/в, яким відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, чоловіка, ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю (загибеллю) ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2025 за №3/4802 з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 06.12.2024 у справі №371/293/23 встановлено факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Ніжин Чернігівської області та ОСОБА_2 померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживали як чоловік та дружина без шлюбу в період з 20 листопада 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.
Таким чином, статус позивача, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, в розумінні ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є офіційно підтвердженим судовим рішенням, що є обов`язковим до виконання на всій території України.
Позивач через ІНФОРМАЦІЯ_6 подала заяву на отримання одноразової грошової допомоги, до якої додано повний перелік документів, включаючи копію судового рішення у справі №371/293/23.
За результатами розгляду документів Комісія МОУ (протокол 15 січня 2026 року № 3/в) прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, з тих підстав, що встановлення судом факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_2 не створює підстав для набуття заявницею статусу одного з подружжя, та, відповідно, виникнення у неї права на отримання одноразової грошової допомоги.
Така позиція відповідача прямо суперечить ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення та ігнорує той факт, що позивач претендує на виплату саме як член сім`ї, статус якого вже доведений.
Отже, така позиція відповідача є протиправною та грубо порушує права позивача, у зв`язку з чим остання звернулась до суду за поновленням порушеного права.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому останній зазначив, з посиланням на правову позицію Верховного Суду від 19.03.2021 у справі № 1840/2940/18, від 06.07.2022 у справі № 809/1346/17, в якій зазначено, що проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них лише деяких прав та обовязків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Проте, встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сімї не легітимізує і не може легітемізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом, подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Крім того, Згідно Висновку ІНФОРМАЦІЯ_7 від 22.07.2025 вих. № 1204/2/3/1/11266 право на отримання ОГД має лише мати загиблого ОСОБА_3 , а цивільна дружина ОСОБА_1 згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_8 не має права на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти висновків, викладених у відзиві на позовну заяву, з посиланням на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду, зокрема у справі №240/5809/18 від 06.07.2022, та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В свою чергу, представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в яких підтвердив власну позицію, викладену у відзиву на позовну заяву.
Розглянувши адміністративну справу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
24.02.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був призваний по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 24.02.2022 №40 направлений на військову службу до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_9 .
08.12.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_10 сповіщено ОСОБА_1 сповіщенням №2465 від 07.12.2022 року командира військової частини НОМЕР_2 що, її чоловік ОСОБА_2 в районі бойових дій поблизу н.п. Білогорівка Сєверодонецького району Луганської області виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, 06.12.2022 зник безвісти. По теперішній час відомості про місце його перебування відсутні.
Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 04.10.2023 у справі №371/1185/23 оголошено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця с. Яхни Миронівського району Київської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України - померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 біля 13 години 00 хвилин, який загинув у наслідок отриманих поранень під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, внаслідок збройної агресії Російської Федерації, у районі ведення бойових дій поблизу смт. Білогорівка, Сєверодонецького району Луганської області.
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 16.10.2023 складено відповідний актовий запис №464.
Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 06.12.2024 у справі №371/293/23 встановлено факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Ніжин Чернігівської області та ОСОБА_2 померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживали як чоловік та дружина без шлюбу в період з 20 листопада 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.
14.07.2025 спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_6 прийнято та зареєстровано за №3/4802 від ОСОБА_1 заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) чоловіка - сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_5 у наслідок отриманих поранень під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, внаслідок збройної агресії російської федерації, що підтверджується розпискою-повідомленням.
Листом Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 26.01.2026 №220/13/942 повідомлено, що за результатами розгляду документів ОСОБА_1 , Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом № 3/в від 15.01.2026 року.
Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від ''15'' січня 2026 року № 3/в розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, зокрема, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку, що встановлення судом факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_2 не створює підстав для набуття заявницею статусу одного з подружжя, та, відповідно, виникнення у неї права на отримання одноразової грошової допомоги.
Позивач, не погоджуючись з рішенням Міністерства оборони України, звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, в редакції, чинній станом на час виконання спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 ст. 16 Закону №2011-XII визначені підстави призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Зокрема, згідно із п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Статтею 16-1 Закону №2011-XII встановлено перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами низки стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Отже, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою №168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 гривень.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
Вказаний Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Пунктом 10 Порядку №975 визначено перелік документів, які члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії, в тому числі - заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.
За правилами частини 4 ст. 16-1 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на час прийняття відповідачем спірного рішення), до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Тобто, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 06.12.2024 у справі №371/293/23 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з 20 листопада 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв`язку з чим суд вважає помилковими доводи відповідача, що позивачка не є особою, яку віднесено до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначених статтею 16-1 Закону №2011-XII.
Отже, рішенням Миронівського районного суду Київської області від 06.12.2024 у справі №371/293/23 підтверджується факт того, що позивачка із загиблим спільно проживала станом на дату його смерті, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто фактично були подружжям, що дає право позивачці на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, які викладені в постановах Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №826/9171/16, від 06.07.2022 у справі №240/5809/18, від 18.05.2023 у справі №382/277/17, від 05.02.2025 у справі №120/17960/23.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Із урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.01.2026 №3/в, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю чоловіка-військовослужбовця є протиправним, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.
Належним та ефективним способом захисту порушених прав позивачки в спірних правовідносинах є зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Враховуючи, що позов належить задовольнити, а позивач поніс судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією, суд дійшов висновку про стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 1331,20 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (АДРЕСА_3; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_4) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 січня 2026 року № 3/в, яким відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, чоловіка, ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю (загибеллю) ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2025 за №3/4802 з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язаної із захистом Батьківщини.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (АДРЕСА_3; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_4).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.