Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/412/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик Н. М. 
Справа № 389/2167/26 Доповідач в колегії апеляційного суду Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2026 року. м. Кропивницький
Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
за участю секретаря судового засідання Степанової Д.К., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Цьоми Є.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2026 року, якою щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на посаді начальника штабу (на час вчинення правопорушення ТВО начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 ) підполковника (на час вчинення правопорушення - майор), посвідчення офіцера НОМЕР_2 ,
визнано винним за ч.2 ст.172-15 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним за те, що він будучи ТВО начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 , тобто будучи військовою службовою особою, в місті тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 , діючи всупереч інтересам служби, недбало ставлячись до військової служби, на порушення своїх службових та статутних обов`язків, вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», 01.07.2025 безпідставно включив підлеглого військовослужбовця капітана ОСОБА_2 , який не брав безпосередню участь у бойових завданнях у різні проміжки часу упродовж травня 2025 року до рапорту від 02.06.2025 №5966 про виплату за травень 2025 додаткової грошової винагороди в розмірі 30 тис. грн - пропорційно до часу безпосередньої участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань з охорони та об`єктів арсеналу, з організації протиповітряного прикриття, з логістичного забезпечення Сил оборони держави та подав вказані рапорти, за власним підписом, від 02.06.2025 №5966 командиру військової частини НОМЕР_1 , як наслідок вказаному військовослужбовцю безпідставно була нарахована та виплачена вказана додаткова винагорода у збільшеному розмірі, чим завдано збитки державі в розмірі 3000 грн., в умовах особливого періоду, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП. 
У поданій апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не погоджуючись з постановою суду першої інстанції просить її скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином специфіку та порядок відпрацювання наказів на виплату додаткової грошової винагороди, здійснення контролю за законністю витрачання бюджетних коштів, припустився помилки у визначенні та виконанні моїх посадових обов`язків і викривив мою процесуальну позицію у судовому рішенні. Вказує на те, що відповідно відомості переплат та недоплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 (додатку № 7/5 до аудиторського звіту №520/25/аз від 21.11.2025 року) було виявлено безпідставну виплату додаткової грошової винагороди за травень місяць 2025 року капітану ОСОБА_2 , а саме за 01.05.2025 року - в той час коли він хворів. Згідно з висновком експерта від 28.04.2026 року №СЕ-19/112-263793- ЕК було визначено, що першопричинами виявлених безпідставних виплат виявилась особиста неуважність командирів підрозділів під час складання рапортів на виплату додаткової грошової винагороди та відповідальних осіб за відпрацювання проектів наказів про виплату додаткової грошової винагороди. На той час він виконував обов`язки начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 та згідно своїх посадових обов`язків склав рапорт на виплату додаткової грошової винагороди капітану ОСОБА_2 за травень місяць 2025 року (копія рапорту та журналу обліку залучення особового складу до виконання бойових завдань надана в залі суду першої інстанції 27.07.2026 року). Цей рапорт ним був відпрацьований вірно, а саме вказано виконання бойових та спеціальних завдань капітаном ОСОБА_2 з 02.05.2025 року по 03.05.2025 року. Після складання ним рапорту він був перевірений встановленим порядком військовослужбовцями відділення персоналу та стройове, помилок в рапорті виявлено не було і тільки після цього відповідальною особою за відпрацювання наказів на виплату грошової винагороди було допущено помилку в наказі на виплату грошової винагороди капітану ОСОБА_2 за травень місяць 2025 року, а саме нарахування йому додаткової грошової винагороди в період з 01.05.2025 року по 03.05.2025 року (копія наказу від 04.06.2025 року №1841 надана в залі суду першої інстанції 27.07.2026 року), внаслідок чого була здійснена безпідставна виплата додаткової винагороди за 1 добу 01.05.2025 року в сумі 967,74 грн та як наслідок зайво перерахування (ЄСВ - 22%) - 212,90 грн (ПДФО - 18%) - 174,19 грн, разом 1354,84 грн (копія відомості переплат та недоплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 надана в залі суду першої інстанції 27.07.2026 року). Вказує на відсутність матеріальних збитків державі, оскільки капітан ОСОБА_2 за власною ініціативою, грошові кошти в розмірі 967,74 грн. добровільно повернув у бюджет одазу після бухгалтерських розбіжностей фінансової служби.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом не дотримано у повному обсязі.
Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевий суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про військове адміністративне правопорушення; рапорт; список особового складу відділів зберігання військової частини НОМЕР_1 для виплати додаткової грошової винагороди за травень 2025 року; витяг з наказу №98 від 08.04.2025; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1841 від 04.06.2025 року; додатком 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2025 №1841; картка особового рахунку військовослужбовця №76 за 2025 рік; аудиторський звіт №520/25/аз від 21.11.2025 року; постанову про закриття кримінального провадження від 28.05.2026 року; витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань №42026121550000007 від 16.01.2026; письмові поясненнями ОСОБА_1 ; витяг із положення про військову частину НОМЕР_1 від 04.06.2024 №1445; витяг з наказу №25 від 23.02.2022 року.
Допитаний під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що відповідно до наказу командира військової частини від 04.06.2025 року №1841 та згідно відомості переплат та недоплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 було виявлено безпідставну виплату додаткової грошової винагороди за травень місяць 2025 року капітану ОСОБА_2 , а саме за 01.05.2025 року, в той час коли він хворів. Згідно з висновком експерта від 28.04.2026 року №CE-19/112-263793-EК було визначено, що першопричинами виявлених безпідставних виплат виявилась особиста неуважність командирів підрозділів під час складання рапортів на виплату додаткової грошової винагороди та відповідальних осіб за відпрацювання проектів наказів про виплату додаткової грошової винагороди. Вказав, що на той час виконував обов`язки начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 та згідно своїх посадових обов?язків склав рапорт на виплату додаткової грошової винагороди капітану ОСОБА_2 за травень місяць 2025 року. Даний рапорт був ним відпрацьований вірно, а саме вказано виконання бойових та спеціальних завдань капітаном ОСОБА_2 з 02.05.2025 року по 03.05.2025 року. Після складання рапорту він був перевірений встановленим порядком військовослужбовцями відділення персоналу та відповідальними особами за відпрацювання наказів на виплату грошової винагороди було допущено помилку в наказі на виплату грошової винагороди капітану ОСОБА_2 за травень місяць 2025 року, а саме нарахування йому додаткової грошової винагороди в період з 01.05.2025 року по 03.05.2025 року, внаслідок чого була здійснена безпідставна виплата додаткової винагороди за 1 добу 01.05.2025 року в сумі 967,74 грн.
Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду. 
При розгляді справи даної категорії суд має встановити обсяг службових обов`язків конкретної військової службової особи із долученням до справи відповідних доказів. При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень, врахувати, що невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення. Також дослідженню підлягає і та обставина, чи мала особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не лише обов`язок, але й реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №19 від 08.06.2026, ОСОБА_1 поставлено в провину те, що він будучи ТВО начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 , тобто будучи військовою службовою особою, в місті тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 , діючи всупереч інтересам служби, недбало ставлячись до військової служби, на порушення своїх службових та статутних обов`язків, вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», 01.07.2025 безпідставно включив підлеглого військовослужбовця капітана ОСОБА_2 , який не брав безпосередню участь у бойових завданнях у різні проміжки часу упродовж травня 2025 року до рапорту від 02.06.2025 №5966 про виплату за травень 2025 додаткової грошової винагороди в розмірі 30 тис. грн - пропорційно до часу безпосередньої участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань з охорони та об`єктів арсеналу, з організації протиповітряного прикриття, з логістичного забезпечення Сил оборони держави та подав вказані рапорти, за власним підписом, від 02.06.2025 №5966 командиру військової частини НОМЕР_1 , як наслідок вказаному військовослужбовцю безпідставно була нарахована та виплачена вказана додаткова винагорода у збільшеному розмірі, чим завдано збитки державі в розмірі 3000 грн., в умовах особливого періоду, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП. 
Перевіркою рапорту №5966 від 02.06.2025, який був складений ОСОБА_1 про виплату за травень 2025 додаткової грошової винагороди та додатку 1 до нього: «Список особового складу управління військової частини НОМЕР_1 » встановлено, що капітану ОСОБА_2 визначено періоди виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), зокрема: з 02.05.2025-03.05.2025.
Водночас, в наказі №1841 від 04.06.2025 року на виплату грошової винагороди капітану ОСОБА_2 за травень місяць 2025 року, а саме нарахування йому додаткової грошової винагороди зазначено період з 01.05.2025 року по 03.05.2025 року.
Згідно додатку № 7/5 до аудиторського звіту №520/25/аз від 21.11.2025 року було виявлено безпідставну виплату додаткової грошової винагороди за травень місяць 2025 року капітану ОСОБА_2 , а саме за 01.05.2025 року - в той час коли він хворів.
Проте, матеріалами справи, зокрема самим рапортом №5966 від 02.06.2025 не підтверджується, що ОСОБА_1 було включено до нього підлеглого військовослужбовця капітана ОСОБА_2 , в період з 01.05.2026
За таких обставин, докази наявні в матеріалах справи не підтверджують недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду, яке ставиться у провину ОСОБА_1 .
Окрім того, суд зауважує, що, за змістом закону, висновок про винуватість не може ґрунтуватись виключно на тому, чи визнає особа вину та пояснення такої особи повинні бути перевірені і підтверджені сукупністю доказів, які долучені уповноваженим органом в обґрунтування складеного щодо особи протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд уважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Водночас, висновки суду з приводу того, що статус тимчасово виконуючого обов`язки (тво) начальника покладає на особу персональну відповідальність за контроль законності використання бюджетних коштів у підпорядкованому підрозділі, наявність розбіжностей між початковим рапортом та наказом, на підставі якого було здійснено незаконну виплату, свідчить про те, що твo начальника не здійснив належної перевірки документів перед їх подальшим рухом або виконанням, є повністю безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.
А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.
Згідно ж протоколу, ОСОБА_1 поставлено у провину лише те, що він безпідставно включив військовослужбовця ОСОБА_2 до рапорту №5966 від 02.06.2025 про виплату додаткової грошової винагороди за травень місяць 2025 року, а саме за 01.05.2025 року.
Будь-які посилання у протоколі на неналежне здійснення твo начальником контролю або належної перевірки документів перед їх подальшим рухом або виконанням, відсутні.
Апеляційний суд вважає, що органом, який склав протокол про військове адміністративне правопорушення не виконано вимог ст. 251 КУпАП щодо надання доказів на вчинення ОСОБА_1 недбалого ставлення до військової служби.
Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Ні районний суд, ні апеляційний суд не мають права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
На переконання апеляційного суду, при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_1 суддя першої інстанції не звернув уваги на належність, допустимість та достатність доказів вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Отже, викладені в оскарженій постанові висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, слід вважати такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2026 року щодо  ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду І.С. Олексієнко