Справа №949/763/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року    м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Тимошенко Анастасія Андріївна звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором №45425-05/2024 від 30 травня 2024 року у розмірі 34500,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 15750,00 грн заборгованості за процентами та 3750,00 грн заборгованості за штрафними санкціями. Одночасно позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №45425-05/2024, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 15000,00 грн строком на 120 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними у порядку та строки, визначені договором.
Кредитний договір було укладено в електронній формі та підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши відповідачці кредитні кошти на зазначену нею банківську картку.
19 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №191124/2, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №45425-05/2024.
Через неналежне виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 34500,00 грн, яку відповідачка добровільно не погасила.
У позовній заяві представник позивача просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги задовольнити та у разі неявки відповідачки ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання (а.с. 15, 17), у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи не подала.
Суд, на підставі частини першої статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №45425-05/2024.
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» зобов`язалося надати відповідачці фінансовий кредит у розмірі 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно з пунктом 1.2 договору кредит надавався строком на 120 днів. Датою надання кредиту визначено 30 травня 2024 року, а датою його остаточного погашення — 26 вересня 2024 року.
Відповідно до пунктів 1.4 та 1.4.1 договору за користування кредитом нараховуються проценти за фіксованою процентною ставкою, яка становить 1,50 відсотка за кожен день користування кредитом у межах погодженого строку кредитування.
Згідно з пунктом 1.5 договору конкретні дати повернення кредиту та сплати процентів визначені графіком платежів, який є додатком №1 до кредитного договору.
Відповідно до пункту 1.6 договору кредитні кошти надаються у безготівковій формі на рахунок відповідачки з використанням реквізитів платіжної картки №5168-75хх-хххх-2303. Кредит вважається наданим у день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. 
Із графіка платежів вбачається, що відповідачка мала сплатити за кредитом 42000,00 грн, з яких 15000,00 грн — сума кредиту, а 27000,00 грн — проценти. Платежі мали вноситися у строки, визначені графіком, останній — 26 вересня 2024 року.
Відповідні умови кредитування також зазначені у паспорті споживчого кредиту, з яким відповідачка ознайомилася до укладення договору. Зокрема, у паспорті зазначено суму кредиту 15000,00 грн, строк кредитування 120 днів, фіксовану денну процентну ставку 1,50 відсотка, загальні витрати за кредитом у розмірі 27000,00 грн та орієнтовну загальну вартість кредиту в розмірі 42000,00 грн. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачкою 30 травня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором W3194. 
Судом також досліджено заявку-анкету на отримання фінансового кредиту, в якій зазначені персональні та контактні дані ОСОБА_1 , реквізити її документа, номер телефону, адреса електронної пошти та номер платіжної картки № НОМЕР_1 хх-хххх-2303, на яку мали бути перераховані кредитні кошти.
Заявку-анкету підписано 30 травня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором W3194. 
Оцінюючи належність та допустимість доказів укладення кредитного договору, суд виходить з того, що такий договір було укладено в електронній формі, а тому факт його укладення має встановлюватися з урахуванням положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію».
За змістом статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі.
Відповідно до частин першої та третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а використання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом.
Згідно з частиною другою статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором є даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні договору.
Відповідно до частин третьої, шостої, восьмої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та прийняття такої пропозиції другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію, відповіді про її прийняття.
У разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції у порядку, визначеному законом.
Електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зі змісту кредитного договору вбачається, що перед його укладенням відповідачка пройшла ідентифікацію та верифікацію, створила особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця, заповнила заявку-анкету, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту та умовами договору.
Для прийняття пропозиції укласти договір відповідачка отримала одноразовий ідентифікатор на зазначений нею номер мобільного телефону та ввела його у відповідне поле інформаційної системи кредитодавця.
Кредитний договір, додаток до нього, паспорт споживчого кредиту та заявка-анкета містять електронний підпис відповідачки одноразовим ідентифікатором W3194.
Зазначені документи у своїй сукупності підтверджують послідовність дій, необхідних для укладення електронного договору: надання відповідачкою персональних даних та реквізитів банківської картки, ознайомлення з умовами кредитування, отримання одноразового ідентифікатора, введення такого ідентифікатора та прийняття умов договору.
За таких обставин суд приходить до висновку, що договір про надання фінансового кредиту №45425-05/2024 від 30 травня 2024 року був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 належним чином у письмовій електронній формі.
Факт виконання первісним кредитором обов`язку щодо надання кредитних коштів підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 30 січня 2025 року №3466_250130173557.
Із зазначеної довідки вбачається, що 30 травня 2024 року о 16 год. 05 хв. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» було успішно прийнято платіж на суму 15000,00 грн для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 . Номер транзакції в системі iPay.ua — 411116043.
Номер платіжної картки, зазначений у довідці про переказ коштів, відповідає номеру картки, вказаному відповідачкою у заявці-анкеті та кредитному договорі. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено як укладення кредитного договору в електронній формі, так і фактичне виконання первісним кредитором своїх обов`язків за договором, а саме надання відповідачці кредитних коштів у розмірі 15000,00 грн шляхом їх перерахування на зазначену нею банківську картку.
Після отримання кредитних коштів у відповідачки виник обов`язок повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у визначені договором строки.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона, тобто боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, тобто кредитора, певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка сплатила 11250,00 грн процентів, після чого платежів за договором не здійснювала. У зв`язку з цим за нею залишилася заборгованість у розмірі 15000,00 грн за кредитом та 15750,00 грн за процентами.
Відповідачка контррозрахунку заборгованості не надала, умов кредитного договору та факту отримання коштів не оспорила, доказів припинення зобов`язання іншим способом суду не подала.
Судом також встановлено, що після виникнення у відповідачки заборгованості відбулася заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
19 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, було укладено договір факторингу №191124/2.
Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт — відступити факторові права грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню та інші платежі.
Згідно з пунктом 1.2 договору факторингу перехід прав вимоги від клієнта до фактора відбувається у момент підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором щодо зазначених у реєстрі заборгованостей. 
Із витягу з реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19 листопада 2024 року вбачається, що до позивача було передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №45425-05/2024.
У реєстрі боржників зазначено заборгованість відповідачки в загальному розмірі 34500,00 грн, з яких 15000,00 грн — основна сума боргу, 15750,00 грн — проценти та 3750,00 грн — штрафні санкції. 
Про відступлення права вимоги відповідачку було повідомлено листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» від 19 листопада 2024 року №45425-05/2024-001. 
Доказів визнання договору факторингу №191124/2 від 19 листопада 2024 року недійсним, його розірвання чи припинення матеріали справи не містять.
За таких обставин суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №45425-05/2024 та є належним позивачем у цій справі.
Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3750,00 грн суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору у разі прострочення клієнтом строку сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, Товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 25 відсотків від суми кредиту.
Оскільки розмір наданого відповідачці кредиту становив 15000,00 грн, первісним кредитором було нараховано штраф у розмірі 3750,00 грн, що становить 25 відсотків від суми кредиту. 
Водночас пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення чи скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого йому було надано кредит, позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки, штрафу чи пені за таке прострочення.
Неустойка, штраф, пеня та інші платежі, передбачені договором і нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання такого договору, підлягають списанню кредитодавцем. 
Штраф у розмірі 3750,00 грн було нараховано відповідачці у 2024 році за невнесення у встановлений строк чергового платежу за кредитним договором, тобто за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного стану.
На час нарахування штрафу та розгляду справи воєнний стан в Україні не був припинений чи скасований. 
Отже, нараховані відповідачці штрафні санкції у розмірі 3750,00 грн відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягали списанню первісним кредитором і не можуть бути стягнуті з відповідачки у судовому порядку.
Суд також враховує, що у підсумковій частині розрахунку заборгованості первісним кредитором зазначено загальну суму заборгованості за відсотками 19500,00 грн.
Водночас із табличної частини розрахунку, витягу з реєстру боржників та змісту позовної заяви вбачається, що сума 19500,00 грн фактично складається з 15750,00 грн договірних процентів та 3750,00 грн штрафних санкцій. 
Наявність такого неточного підсумкового формулювання не впливає на обґрунтованість вимог про стягнення 15750,00 грн процентів, оскільки їх розмір підтверджується графіком платежів та детальною табличною частиною розрахунку, однак не дає підстав для стягнення 3750,00 грн штрафу, нарахування якого прямо заборонено пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у частині стягнення 15000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 15750,00 грн заборгованості за процентами, а всього у розмірі 30750,00 грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3750,00 грн слід відмовити.
Що стосується розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №151144 від 27 січня 2026 року. 
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено до стягнення 34500,00 грн, з яких судом задоволено вимоги на суму 30750,00 грн, що становить 89,1304 відсотка від ціни позову.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2373,01 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 15, 16, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 13, 81, 133, 141, 247, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №45425-05/2024 від 30 травня 2024 року у розмірі 30750,00 грн (тридцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), яка складається з:
15000,00 грн — заборгованості за основною сумою боргу;
15750,00 грн — заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2373,01 грн (дві тисячі триста сімдесят три гривні 01 копійка).
У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3750,00 грн — відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вулиця Лісова, будинок 2, місто Бровари, Броварський район, Київська область, 07400, код ЄДРПОУ 35625014.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України у формі ID- картки № НОМЕР_4 , виданий 17 січня 2019 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду        Оборонова І.В.