| Справа №: 486/896/26 Провадження № 3/486/305/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року        м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Волощук О.О., 
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Південноукраїнську справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ВАД №875683 від 12.04.2026, 12.04.2026 о 20:00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме вчинив з нею сварку, під час якої виражався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим було завдано ОСОБА_2 шкоду психічному здоров`ю. 
Дії ОСОБА_1 особою, яка складала протокол, кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
В судові засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , жодного разу не з`явився, судом належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та просила не притягати ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки між ними стався конфлікт на побутовому рівні, на даний час вони примирилися.
До протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №875683 від 12.04.2026 було додано наступні матеріали.
Рапорт працівника поліції ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 12.04.2026, в якому зазначено, що 12.04.2026 о 20:13 год надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що ображає чоловік. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 12.04.2026 близько 20:00 год її чоловік вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, що виражалось у висловлюванні нецензурною лайкою та гучних викриках. 
Письмові пояснення ОСОБА_2 від 12.04.2026, в яких вона вказала, що перебувала за місцем мешканням разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_1 , котрий вчиняв стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру близько 20:00 год. ОСОБА_1 вже вчиняв домашнє насильство в січні 2026 року. Останній зранку вживав алкогольні напої та перебував в алкогольному сп`янінні. Приїхав та висловлювався нецензурною лайкою, чим погіршив її психологічний стан.
Суд, дослідивши відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №875683 від 12.04.2026, рапорті, письмових поясненнях потерпілої від 12.04.2026, дійшов наступних висновків.
Ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ст. 1 цього Закону).
Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана потерпілому) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Отже, для правильної кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді психологічного насильства, необхідною умовою є встановлення не лише застосування кривдником образливих, зокрема, нецензурних слів до потерпілої особи, а установлення факту, що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Сам по собі факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
З досліджених доказів в сукупності вбачається, що єдиною підставою для складення протоколу стали пояснення потерпілої ОСОБА_2 . Жодних медичних довідок про шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілою не було надано, свідків на підтвердження своїх слів потерпілою залучено не було, а сама потерпіла надала суду письмову заяву, в якій просила не притягати ОСОБА_1 до відповідальності та вказала, що вони примирилися, а в день події був звичайний побутовий конфлікт. 
До того ж з матеріалів справи вбачається, що відсутні будь-які докази вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення. А саме, відсутні підписи ОСОБА_1 в протоколі, не додано відеозаписи, що підтверджували б факт вручення ОСОБА_1 копії протоколу або відмови останнього від її отримання. Будь-яких пояснень від ОСОБА_1 відібрано не було.
Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010№ 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Аналіз встановлених судом обставин та матеріалів справи не підтвердив факт вчинення  ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння. 
За таких обставин, оскільки сукупністю наданих суду доказів не підтверджено обставини, визначені в протоколах про адміністративні правопорушення, а всі сумніви слід тлумачити на користь особи, провадження у справі відносно  ОСОБА_1 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Волощук