Справа № 283/52/26
провадження №2/283/478/2026

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 вересня 2026 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., 
за участю сторін: позивача ОСОБА_1 , представників третьої особи Старовойта В.П. , Коваль І.В., представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Малинської міської ради Житомирської області 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державна іпотечна установа України, Офіс Генерального прокурора 
про визнання протиправною відмови в приватизації житла, скасування рішення, зобов`язання провести приватизацію,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
08.01.2026 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що неодноразово (2015, 2021, 2023, 2025 роках) зверталась до Малинської міської ради Коростенського району Житомирської області з приводу реалізації свого права на приватизацію житла згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» - квартири АДРЕСА_1 , у якій проживає з родиною в складі з двома неповнолітніми дітьми. Однак, рішення про приватизацію житла не було прийнято у зв`язку з бездіяльністю органів, які спроможні вирішити долю цього майна. Житло надане їй відповідно до рішення виконавчого комітету Малинської міської ради № 183 від 18.08.2010 (ордер на житлове приміщення № 35) на виконання постанови КМУ від 05.08.2009 № 832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», розпорядження КМУ від 09.09.2009 № 1081-р. «Про придбання квартир для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов» та розпорядження КМУ від 27.01.2010 № 170-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою у м. Малині». Отже вселення здійснено на законних підставах. Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради від 19.12.2012 № 333 виключено із числа службових жилих приміщень прокуратури Житомирської області трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Позивач з родиною проживають у вказаній квартирі з 2011 року, мають право на приватизацію житла, в якому проживають і яке може бути приватизоване, та тривалий не має можливості реалізувати своє конституційне право на приватизацію житла. 
15.07.2025 позивачу надійшла відповідь Малинської міської ради щодо перепон по реалізації права на приватизацію житла, зі змісту якої їй стало відомо, що Малинською міською радою не приймались будь-які рішення по приватизації житла за її зверненнями, оскільки майно відноситься до державної власності. Згідно отриманої відповіді виконавчого комітету Малинської міської ради від 15.07.2025, ні Державна іпотечна установа, ні Генеральна прокуратура України (нині Офіс Генерального прокурора) не вживали і не мають наміру вживати будь-які заходи до передачі нерухомого майна державної власності – квартири АДРЕСА_1 , до комунальної власності, посилаючись на відсутність відповідних повноважень, відсутність в оперативному управління у них вказаної квартири. Отже, відсутні органи, які здійснюють оперативне управління спірною квартирою. Також, згідно наданої позивачу відповіді Малинська міська рада готова до прийняття у комунальну власність з державної власності квартиру АДРЕСА_1 . За вказаних обставин, зважаючи, що спірне майно не перебуває у жодного органу в оперативному управлінні, єдиним органом, який згідно чинного законодавства спроможний вжити відповідних заходів до прийняття в комунальну власність квартири для реалізації права на її приватизацію, згідно чинного законодавства, є Малинська міська рада, оскільки майно перебуває на території громади, про приватизацію звернувся житель громади, та Малинська міська рада є органом приватизації. За отриманою відповіддю на звернення ОСОБА_1 щодо приватизації майна за підписом заступника Малинського міського голови зазначено, що Малинська міська рада не заперечує щодо прийняття до комунальної власності Малинської територіальної громади вказаної квартири, але на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Водночас відповідне рішення сесії Малинської міської ради про згоду на прийняття у комунальну власність квартири їй не надано. Також на звернення позивача не надано копію відповідного звернення Малинської міської ради до Кабінету Міністрів України про передачу до комунальної власності Малинської територіальної громади вказаної квартири за наявності згоди Малинської міської ради на її прийняття у комунальну власність, відповідна інформація у відповіді на звернення відсутня. Звернення позивача про ініціювання відповідної процедури передачі з державної у комунальну власність квартири АДРЕСА_1 , згідно положень, встановлених Законами України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», «Про місцеве самоврядування в Україні» проігноровано, Малинська міська рада не зверталась до Кабінету Міністрів України про прийняття відповідного акту про передачу квартири з державної у комунальну власність для подальшої її приватизації. Натомість, рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради від 12.09.2025 № 374 позивачу та членам її родини відмовлено у приватизації квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що ця квартира (придбана Державною іпотечною установою та передана Житомирській обласній прокуратурі) не передана з державної до комунальної власності. ОСОБА_1 вважає, що Малинською міською радою допущено бездіяльність у реалізації її права на приватизацію житла, прийнято незаконне рішення про відмову їй та членам її родини у приватизації житла, оскільки відмова у приватизації житла є безпідставною, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. 

Явка та позиція сторін по справі щодо спору:
Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. 
Представник відповідача Малинської міської ради Житомирської області Паршаков О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В відзиві на позовну заяву зазначив, що органи місцевого самоврядування мають право проводити приватизацію Державного житлового фонду лише у випадках перебування його у комунальній власності. Водночас на момент звернення, та по теперішній час спірна квартира не перебуває та не перебувала у комунальній власності Малинської міської ради. Так до Малинської міської ради звернулась громадянка ОСОБА_1 з приводу реалізації свого права на приватизацію житла - квартири АДРЕСА_1 , яка була надана відповідно до рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 18.08.2010 № 183 (ордер на житлове приміщення № 35). Вказана квартира надана для забезпечення житлом співробітника прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 , на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 № 832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», розпоряджень Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1081-р «Про придбання квартир для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», від 27.01.2010 № 170-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою у м. Малині». Вищезазначена квартира була придбана Державною іпотечною установою. Відповідно до інформації Державної іпотечної установи (лист від 08.02.2024 № 499/15/28 - доданий позивачем до справи) після придбання житла та внесення відповідних змін, щодо власника квартир до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державна іпотечна установа здійснювала передачу квартир до головних розпорядників бюджетних коштів та органів місцевого самоврядування. 05 лютого 2010 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 № 832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов» між Державною іпотечною установою та Генеральною Прокуратурою України був підписаний акт прийому - передачі квартири. Відповідно вказаного акту Державна іпотечна установа передала, а Генеральна прокуратура України прийняла квартиру АДРЕСА_1 , для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов. Водночас Генеральна прокуратура України відмовилася підписувати акт приймання-передачі квартир. Також встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.01.2024 (додається), право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за Державною іпотечною установою. У зв`язку з тим, що Малинська міська рада та її виконавчі органи не є органами приватизації відносно вищезазначеної квартири, 12.09.2025 на засіданні виконавчого комітету Малинської міської ради прийнято рішення № 374 «Про відмову у приватизації квартир придбаних Державною іпотечною установою» (Витяг з рішення надано позивачем до позовної заяви). Зазначеним рішенням відмовлено гр. ОСОБА_1 та членам її сім`ї у приватизації квартири АДРЕСА_1 .
Вважають, що зазначене рішення законне, оскільки в Малинської міської ради та її виконавчих органах відсутні законні підстави для передачі спірної квартири позивачу та членам її сім`ї. Також позивач у своїй позовній заяві зазначає, що Малинською міською радою безпідставно відмовлено у приватизації квартири, не вжито всіх передбачених законом заходів до оформлення приватизації спірної квартири, в тому числі шляхом звернення до Кабінету Міністрів України про передачу спірної квартири до комунальної власності, винесення на голосування рішення про згоду на прийняття в комунальну власність спірної квартири. 
Разом з тим, Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» визначено порядок передачі об`єктів права з державної у комунальну власність.
Відповідно до ст. З Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно, місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування. При цьому норми закону не встановлюють обов`язку для органу місцевого самоврядування виступати ініціатором такого звернення, а лише визначають можливість здійснення відповідних дій за наявності волевиявлення. Отже, орган місцевого самоврядування не наділений обов`язком ініціювати звернення щодо передачі об`єктів права державної чи комунальної власності, а відсутність такого звернення не може розцінюватися як порушення його повноважень чи бездіяльність. Враховуючи вищезазначене Малинська міська рада заперечує проти позовних вимог позивача в повному обсязі.
Представник третьої особи Коваль І.В. в судовому засіданні просила суд прийняти рішення на підставі досліджених доказів. 02.04.2026 від представника Офісу Генерального прокурора Синюк О.М. надійшло пояснення щодо позову, відповідно яких відповідно до Законів України «Про прокуратуру», «Про управління об`єктами державної власності» до 2020 року Генеральна прокуратура України не мала статусу органу управління майном, оскільки не виконувала функції з управління об`єктами державної власності. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 № 832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», за розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 № 170-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою, у м. Малині» для працівників органів прокуратури Державною іпотечною установою придбано квартиру АДРЕСА_1 , ДІУ зобов`язано здійснити видачу ордера на це жиле приміщення, який і було видано ОСОБА_1 виконавчим комітетом Малинської міської ради Житомирської області 25.08.2020 за № 35. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2009 № 1037 «Про розподіл квартир, що придбані Державною іпотечною установою», самого порядку передачі вказаним у розпорядженні державним органам закуплених ДІУ квартир, не визначено як і не зазначено титульного права (власності, господарського відання чи оперативного управління), на якому б ці квартири закріплювалися за цими органами. Тільки у 2011 році постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2011 № 855 затверджено Порядок безоплатної передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою, а наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.12.2011 № 328 затверджено форму акта приймання-передачі таких квартир. 
Відповідно до п. 2 Порядку № 855 квартири передаються безоплатно відповідно до актів Кабінету Міністрів України в управління відповідного органу (Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, Управління державної охорони, (Генеральної прокуратури України) Офісу Генерального прокурора) та до комунальної власності органів місцевого самоврядування. Проте передачі квартир, у тому числі й спірної, за вказаним Порядком не відбулося, акт за нормативно встановленою формою не складався та не підписувався, будь-які правовстановлюючі документи від ДІУ до Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) у встановленому законодавством порядку також не передавалися, відповідно на балансі органів прокуратури такі квартири ніколи не обліковувалися, оскільки Генеральна прокуратура України (згодом Офіс Генерального прокурора) не володіли правовим статусом органу управління державним майном, оскільки до ст. 8 Закону України «Про прокуратуру» лише Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ було внесено відповідні зміни. Водночас, як зазначалося, спеціальними нормами Порядку № 855 та вимогами форми акту приймання-передачі прямо передбачена можливість передачі саме таких квартир Державною іпотечною установою безпосередньо в комунальну власність. У цьому зв`язку істотною є також та обставина, що відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого виконкомом Малинської міської ради 04.02.2010, спірну квартиру зареєстровано за ДІУ на праві державної власності (реєстраційний № 29620813 від 04.02.2010), що засвідчується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (додається). Наголошують, що ДІУ придбала спірну квартиру у встановленому законодавством порядку саме для проживання сім`ї ОСОБА_1 , що виключає виділення цього жилого приміщення будь-якій іншій особі. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Представник третьої особи Державної іпотечної установи Старовойт В.П. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Пояснив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 № 832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов» та цілого ряду окремих розпоряджень Кабінету Міністрів України, Державна іпотечна установа у 2009 році купувала готове житло або майнові права на незавершені будівництвом об`єкти нерухомого майна. Розподіл квартир, придбаних ДІУ, здійснювався Координаційною радою з питань розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, положення про яку було затверджено постановою КМУ від 23.09.2009 № 1037 «Про розподіл квартир, що придбані Державною іпотечною установою», та відбувався у порядку, затвердженому цією ж постановою. Після придбання житла та реєстрації права власності на нього, ДІУ здійснювала передачу квартир, за актами прийому-передачі, до головних розпорядників бюджетних коштів та органів місцевого самоврядування для проживання громадянам, які потребували поліпшення житлових умов.
Частина 1 статті 133 Господарського кодексу України визначає три правові режими майна суб`єктів господарювання, це право власності право господарського відання та інші речові права та право оперативного управління. Державна іпотечна установа утворена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2004 року № 1330 «Деякі питання Державної іпотечної установи». Згідно пункту 2 Статуту Державної іпотечної установи (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 05 квітня 2021 р. № 198), засновником Установи є держава в особі Кабінету Міністрів України. Відповідно до пункту 22 Статуту Державної іпотечної установи, майно Установи є державною власністю і закріплюється за нею на праві господарського відання . Згідно пункту 23 Статуту, Установа не має права безоплатно передавати закріплене за нею майно фізичним особам. Згідно положень Наказу Міністерства юстиції України від 22.01.2010р. № 92/5 «Про затвердження Методичних рекомендацій стосовно оформлення права власності на нерухоме майно, придбане Державною іпотечною установою, та державної реєстрації такого права», власником майна, переданого Державній іпотечній установі, незалежно від джерел його формування, є Держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки останній виступив її засновником. Сама ж Державна іпотечна установа, відповідно до установчих документів, лише тимчасово наділена правом господарського відання щодо цього майна. Вказана позивачкою квартира АДРЕСА_2 була придбана Державною іпотечною установою на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1081-р «Про придбання квартир для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов». Після набуття державою права власності на квартиру АДРЕСА_3 , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Малинської міської ради 04 лютого 2010 року, спірна квартира була зареєстрована у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер майна 29620813 від 04.02.2010) та тимчасово закріплена за Державною іпотечною установою на праві господарського відання. 
На підставі іншого Розпорядження Кабінету Міністрів від 27 січня 2010 року № 170-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою, у м. Малині, спірна квартира у подальшому мала бути передана за актом приймання-передачі з господарського відання Державної іпотечної установи в оперативне управління Генеральній прокуратурі України, з метою подальшого надання, для тимчасового проживання під час проходження служби в органах прокуратури, зазначеним у поіменному списку громадянам, затвердженому цим же розпорядження КМУ. На час видачі позивачу ордеру на спірну квартиру була чинною Постанова Кабінету Міністрів України № 1037 від 23 вересня 2009 року «Про розподіл квартир, що придбані Державною іпотечною установою» (втратила чинність на підставі Постанови КМ № 855 від 27 липня 2011 року), якою був затверджений Порядок розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, абзацом 18 пункту 3 якого було передбачено, що квартири, що розподіляються між працівниками державних органів, а також військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, що проходять службу у військових формуваннях, підпорядкованих таким органам, мають правовий режим службових. При цьому передача квартир громадянам для проживання не передбачала автоматичного переходу права власності на них, оскільки набуття права власності на житло здійснюється згідно норм законодавства про приватизацію, після зняття з квартири статусу службової. На виконання вищенаведеного Розпорядження КМУ № 170-р від 27.01.2010, спірна квартира АДРЕСА_3 була передана, за Актом прийому-передачі квартир від 05 лютого 2010 року, з господарського відання Державної іпотечної установи в оперативне управління Генеральної прокуратури України. 27 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 855 «Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою», якою було затверджено Порядок безоплатної передачі квартир, що придбані Установою відповідно до актів Кабінету Міністрів України та перебувають на її балансі, визначеним у цих актах органам. Відповідно до пункту 2 Порядку квартири передаються безоплатно відповідно до актів Кабінету Міністрів України в управління відповідного органу (Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, Управління державної охорони, Офісу Генерального прокурора) та до комунальної власності органів місцевого самоврядування. 
Згідно пункту 8 Порядку Державна іпотечна установа та органи, яким передані квартири, відображають в установленому порядку факт здійснення операції з передачі квартир у бухгалтерському обліку. У подальшому, між ДІУ та Генеральною прокуратурою України був складений Акт звірки від 22 жовтня 2012 року, яким сторони підтвердили, що спірна квартира АДРЕСА_3 , згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 січня 2010 року № 170-р та Акту прийому-передачі квартир від 05 лютого 2010 року, дійсно була передана Генеральній прокуратурі України. На підставі Акту прийому-передачі квартир від 05 лютого 2010 року та Акту звірки від 22 жовтня 2012 року, квартира АДРЕСА_3 списана з балансу Державної іпотечної установи у зв`язку з передачею в оперативне управління Генеральній прокуратурі України. Станом на день надання цієї відповіді власником квартири залишається Держава в особі Кабінету Міністрів України, а право оперативного управління квартирою належить Офісу Генерального прокурора.
Частина перша статті 8 Закону України «Про прокуратуру» визначає, що Офіс Генерального прокурора з 25.09.2019 організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури, а також здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Офісу Генерального прокурора. Рішенням Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 19 грудня 2012 року №333, квартира АДРЕСА_3 виключена з числа службових за клопотанням прокуратури Житомирської області, що вказує на орган, який здійснював раніше і здійснює тепер оперативне управління цим об`єктом державної власності – Офіс Генерального прокурора. 
Щодо невнесення прокуратурою запису до державного реєстру речових прав, зазначають наступне. Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, що діяла на момент передачі квартири на підставі вищевказаного акту прийому – передачі) обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, а саме: «….право оперативного управління…». Пунктом 22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (у редакції, що діяла на момент передачі квартири на підставі вищевказаного акту прийому – передачі), визначено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення інших речових прав на нерухоме майно, відмінних від права власності, державний реєстратор вносить до запису про інші речові права та суб`єкта цих прав такі відомості:
(1) щодо суб`єкта речового права для органів державної влади найменування органу державної влади; податковий номер органу державної влади;
(2) вид речового права;
(3) строк дії речового права (ознака безстроковості);
(4) підстава для виникнення речового права: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; тощо…
Пунктом 11 «Положення про порядок передачі об`єктів права державної власностi», затвердженого Постановою Кабiнету Miнicтpiв України вiд 21 вересня 1998 р. № 1482 визначено, що органи, до сфери управління яких передано державне майно, з дня затвердження акта приймання-передачі зобов`язані: - закріпити у двотижневий строк нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно за відповідним підприємством на праві господарського відання або оперативного управління;- здійснити в установленому законодавством порядку оформлення та державну реєстрацію речових прав щодо об`єктів передачі, права на які підлягають такій реєстрації. 7.4. 
Таким чином, після фактичного прийняття від Державної іпотечної установи в оперативне управління спірної квартири, Генеральна прократура України мала здійснити в установленому законодавством порядку державну реєстрацію цього речового права (оперативного управління) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте зазначені реєстраційні дії не вчинила. Внаслідок цього у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дотепер містяться помилкові записи про перебування квартири АДРЕСА_3 у власності Державної іпотечної установи. Щодо неможливості приватизації квартири органом місцевого самоврядування. Право комунальної власності – право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що їй належить, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (стаття 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» також встановлено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, … (частина 5 статті 60 Закону № 280). Отже, приватизація (відчуження) майна комунальної власності здійснюється власниками або уповноваженими ними органами відповідно до закону, в інтересах територіальної громади з урахування його економічної доцільності та ефективності, що вирішується на пленарних засіданнях органів місцевого самоврядування. Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна регулюються Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна». Частиною шостою статті 3 Закону № 2269 встановлено, що органами місцевого самоврядування здійснюється приватизація (відчуження) майна, що перебуває у комунальній власності. Як убачається з рішення Малинської міської ради №374 від 12.09.2025, спірна квартира АДРЕСА_3 не є об`єктом права комунальної власності, отже орган місцевого самоврядування позбавлений законної можливості видати свідоцтво про право власності на майно, яке йому не належить. За таких обставин, відмова Малинської міської ради видати позивачу свідоцтво про право власності на спірну квартиру АДРЕСА_3 є законною та мотивованою. 
Оскільки спірна квартира з державної власності у комунальну власність Малинської міської ради Генеральною прокуратурою України не передавалась (що є справжньою перешкодою приватизації), належним способом захисту порушених прав буде звернення до суду з позовними вимогами до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити дії, а саме: 1) зобов`язати Офіс Генерального прокурора зареєструвати за собою право оперативного управління на квартиру АДРЕСА_3 , шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 січня 2010 року № 170-р та Акту прийому-передачі квартир від 05 лютого 2010 року; 2) зобов`язати Офіс Генерального прокурора, після реєстрації за собою права оперативного управління, передати квартиру АДРЕСА_3 , з державної власності у комунальну власність органу місцевого самоврядування, у порядку, передбаченому постановою КМУ №891 від 06.11.1995. 

Позивач відмовилась в судовому засіданні залучати до участі в справі в якості співвідповідачів Офіс Генерального прокурора та Державну іпотечну установу.
25.02.2026 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державну іпотечну установу, (ЄДРПОУ 33304730) та Офіс Генерального прокурора (ЄДРПОУ 00034051). 

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Відповідно Ордеру на житлове приміщення № 35 від 25 серпня 2010 року виданого ОСОБА_1 сім`я якої складається з 5-ти осіб, на право зайняття трикімнатної службової квартири АДРЕСА_4 . Ордер видано на підставі рішення виконкому Малинської міської ради від 18 серпня 2010 року № 183 (а.с.12).
Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирсбкої області №333 від 19.12.2012 про виключення жилого приміщення з переліку службових, вирішено: виключити із числа службових жилих приміщень Прокуратури Житомирської області трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно відповіді на звернення ОСОБА_1 № Я-885/03-24 від 21.11.2025, відповідно до витягу із рішення № 374 від 12.09.2025 про відмову у приватизації квартир придбаних Державною іпотечною установою: відмовлено ОСОБА_1 та членам її сім`ї у приватизації квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що ця квартира (придбана Державною іпотечною установою та передана Житомирській обласній прокуратурі) не передана з державної до комунальної власності Малинської міської ради.
Відповідно листа Фонду державного майна України №10-62-11736 від 07.05.2025 щодо подання відомостей про нерухоме майно за місцезнаходженням: АДРЕСА_5 , підставою для включення та внесення змін до Реєстру є надходження від суб`єктів управління до Фонду інформації про об`єкти державної власності. Таким чином дії Фонду щодо внесення даних до Реєстру залежать від дій суб`єктів управління. До Фонду з метою внесення до Реєстру надавалися відомості про нерухоме державне майно, зокрема квартиру АДРЕСА_1 , яке перебувало на балансі Державної іпотечної установи, стосовно якого виконано прийняти управлінське рішення, зокрема передано до сфери управління іншому органу державної влади, а саме: Генеральній прокуратурі. Відомості про вищезазначене нерухоме майно від суб`єктів управління у тому числі Офісу Генерального прокурора, до Фонду з метою внесення до Реєстру не надавалися (а.с.15).
Листом Державної іпотечної установи №1854/15/7 від 10 червня 2025 року надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 29 травня 2024 року, щодо здійснення заходів з передачі квартири АДРЕСА_2 та документів до неї, до комунальної власності Малинської міської ради, у межах своєї компетенції повідомлено наступне. Квартира АДРЕСА_3 списана з балансу Державної іпотечної установи у зв`язку з передачею в оперативне управління Офісу Генерального прокурора, на сьогоднішній день ДІУ не має повноважень та законних підстав, видавати будь-які розпорядчі акти або ініціювати звернення щодо передачі квартири АДРЕСА_3 до комунальної власності територіальної громади міста, оскільки таке питання не входить до компетенції Установи (а.с.17-18).
З відповіді Житомирської обласної прокуратури №936 від 24.11.2023 на лист Малинської міської ради Житомирської області від 30.10.2023, вбачається, що повноваження щодо звернення до Малинської міської ради з листом про розгляд питання щодо прийняття до комунальної власності Малинської міської територіальної громади вищезазначеної квартири відсутні.

Мотиви та застосовані норми права.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 була придбана Державною іпотечною установою на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 року № 832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 року № 170-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою у м. Малині» за квотою Генеральної прокуратури України.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 04.02.2010 року виконавчим комітетом Малинської міської ради на підставі рішення № 26 від 04.02.2010 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_6 , перебуває у державній власності та власником є Держава Україна в особі Державної іпотечної установи.
Після придбання спірного житла та внесення інформації щодо власника квартир до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки на підставі Постанови № 832 саме ДІУ набуває права на придбання квартир за порядком встановленим Урядом, Державна іпотечна установа здійснювала передачу квартир до головних розпорядників бюджетних коштів та органів місцевого самоврядування для поліпшення житлових умов громадян відповідно до списків, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Розподіл вищевказаної квартири було проведено відповідно до поіменних списків громадян яким надаються квартири, що придбані Державною іпотечною установою, у місті Малин затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 року № 170-р.
05 лютого 2010 року на виконання вищевказаної Постанови № 832 та розпоряджень Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1081-р і від 27.01.2010 року № 170-р між Установою та Генеральною прокуратурою України був підписаний акт прийому-передачі двох квартир, придбаних ДІУ у м. Малині, в тому числі і квартири АДРЕСА_7 , що підтверджується наданою сторонами копією вказаного акту (а.с. 31).
Відповідно до акту прийому-передачі квартир ДІУ передала, а Генеральна прокуратура України прийняла квартиру АДРЕСА_1 для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов.
ОСОБА_1 , як працівнику органів прокуратури Житомирської області, 25.08.2010 року відповідно до рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області № 183 від 18.08.2010 року, було видано ордер на квартиру АДРЕСА_1 , для проживання її та членів її родини, що підтверджується ордером на службове житлове приміщення №35.
Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира була придбана Державною іпотечною установою відповідно до вимог діючого законодавства саме для проживання позивача та членів її родини, в подальшому відбулася реєстрація права власності за Державою Україна в особі Кабінету Міністрів України (Державна іпотечна установа на праві господарського відання) у порядку, визначеному наказом Міністерства юстиції України № 92/5 від 22.01.2010 року «Про затвердження методичних рекомендацій стосовно оформлення права власності на нерухоме майно, придбане Державною іпотечною установою, та державної реєстрації такого права».
27 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 855 «Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою», якою було затверджено Порядок безоплатної передачі квартир, що придбані Установою відповідно до актів КМУ та знаходяться на її балансі, визначеним у цих актах органам.
У пункті 2 Постанови № 855 визначено, що квартири повинні передаватися безоплатно відповідно до актів Кабінету Міністрів України в управління відповідних органів (Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, Управління державної охорони, Генеральної прокуратури України) та з державної власності у комунальну власність територіальних громад.
Відповідно до пункту 5 Постанови № 855 безоплатна передача квартир оформляється актом приймання-передавання квартир, складеним на підставі актів Кабінету Міністрів України щодо надання громадянам квартир. Акт приймання-передачі квартир ураховується під час прийняття рішення про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
Згідно з пунктом 8 Постанови № 855 ДІУ та органи, яким були передані квартири, відображають в установленому порядку факт здійснення операції з передання квартир у бухгалтерському обліку.
Згідно акту прийому-передачі квартир, укладеного 05 лютого 2010 року між Держаною іпотечною установою та Генеральною прокуратурою України, остання прийняла дві квартири, що знаходяться в АДРЕСА_5 , в тому числі і квартиру АДРЕСА_3 .
01 березня 2010 року згідно акту приймання-передачі квартир Генеральна прокуратура передала, а прокуратура Житомирської області прийняла вищезазначені квартири, що знаходяться в АДРЕСА_5 , в тому числі і квартиру АДРЕСА_3 .
Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради від 19.12.2022 № 333 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , також виключено з числа службових житлових приміщень (т. 1 а.с. 14).
Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради № 374 від 12 вересня 2025 року за наслідками розгляду заяви позивача ОСОБА_1 та членам її сім`ї було відмовлено у приватизації спірної квартири, оскільки вказана квартира не не передана з державної до комунальної власності Малинської міської ради. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», суб`єктами управління об`єктами державної власності є, зокрема, Кабінет Міністрів України, міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі уповноважені органи управління), органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 19.09.2019 року) визначено, що «Офіс Генерального прокурора організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури, …….а також здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Офісу Генерального прокурора».
Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка діяла на момент передачі квартири, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, в тому числі право оперативного управління.
Частиною першою ст. 19 вищевказаного закону визначено, що державна реєстрація прав (у т.ч. оперативного управління) проводиться на підставі документів, що підтверджують перехід прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Пунктом 11 «Положення про порядок передачi об`єктів права державної власності», затвердженого Постановою Кабiнету Miнicтpiв України № 1482 вiд 21.09.1998 року визначено, що органи, до сфери управління яких передано державне майно, з дня затвердження акта приймання-передачі зобов`язані: закріпити у двотижневий строк нерухоме майно за відповідним підприємством на праві оперативного управління; здійснити в установленому законодавством порядку оформлення та державну реєстрацію речових прав щодо об`єктів передачі, права на які підлягають такій реєстрації.
Суд вважає, що отримавши квартири відповідно до вищевказаного акту, Генеральна прокуратура України, а з 01.03.2010 року і прокуратура Житомирської області, як суб`єкт, який отримав усі правовстановлюючі документи на спірну квартиру, зобов`язані були вчинити дї, спрямовані на внесення відповідних змін щодо державного майна до Державних реєстрів права власності.
Генеральна прокуратура України, яка за актом приймання-передавання квартири отримала від ДІУ квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , яка передана в користування позивача, не здійснила дії щодо реєстрації прав на неї, в результаті чого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно міститься запис про те, що спірна квартира перебуває у державній власності на балансі ДІУ. Разом з тим, ДІУ, передавши квартиру та усі документи щодо права власності на неї, а також виписки з бухгалтерських балансових рахунків, відповідно до яких квартира була знята з балансу установи, не мала законних підстав для здійснення реєстраційних дій щодо майна, яке вибуло з її господарського відання та перейшло у відання іншої державної установи. Вищевикладене, на переконня суду, свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача до Малинської міської ради.
Отже, на переконання суду, державна реєстрація прав не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно, а наявність підписаного акту приймання-передачі квартир, в тому числі і спірної квартири, між ДІУ та Генеральною прокуратурою України, навіть за відсутності відповідних змін до записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є правовою підставою вважати, що саме Генеральна прокуратура України (а в подальшому її правонаступник Офіс Генерального прокурора) є суб`єктом, уповноваженим управляти державним майном (зазначеною квартирою) з 2010 року.
Згідно копії акту приймання-передачі квартири між ДІУ та Генеральною прокуратурою України, підписаного ще 05.02.2010 року, ГПУ прийняла у своє господарське відання зазначену службову квартиру без будь-яких застережень. Вказаний акт підтверджує, що ГПУ відповідно до положень Закону України «Про управління об`єктами державної власності» мала повноваження і щодо направлення клопотання на адресу Малинської міської ради стосовно передачі квартири з державної у комунальну власність.
Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до частин першої та другої статті 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
Зазначена норма є загальною та відсилає до спеціального законодавства.
Частиною 3 статті 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Закон України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» регулює відносини, пов`язані з передачею об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст.
Об`єктами передачі згідно з абз. 5 частини 1 статті 2 цього Закону є, в тому числі, об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини).
Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.
Передача об`єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням відповідних органів, визначених частиною 1 статті 4 цього ж Закону та за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, рад, а також погодженням пропозицій належними органами за статтею 4.
Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» прийняття рішень про передачу об`єктів права державної власності у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України щодо об`єктів, визначених у абзацах другому п`ятому частини першої статті 2 цього Закону (крім нерухомого майна, призначеного виключно для розміщення дошкільних навчальних закладів).
Пропозиції щодо передачі об`єктів з державної у комунальну власність, яка здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, погоджуються з: органом, уповноваженим управляти державним майном, або відповідною самоврядною організацією; державним органом приватизації; підприємством щодо передачі цілісних майнових комплексів його структурних підрозділів, нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна, закріпленого за таким підприємством;
У разі якщо передача об`єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, пропозиції щодо передачі зазначених об`єктів погоджуються ініціаторами такої передачі, зазначеними у статті 3 цього Закону, та подаються до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.
Постановою КМУ № 891 від 06.11.1995 року «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій» визначено порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, у разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації цих підприємств, установ та організацій, а передача в комунальну власність відомчого житлового фонду в інших випадках здійснюється в такому ж порядку з дотриманням вимог Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності».
Проте, як було встановлено судом під час розгляду справи, органом уповноваженим управляти державним майном (спірною квартири), яким була Генеральна прокураура України та її правонаступником питання щодо передачі об`єкта з державної у комунальну власність перед Кабінетом Міністрів України не ініціювалося та останнім відповідне рішення не приймалося.
Офіс Генерального прокурора фактично мав обов`язок провести певні документальні та реєстраційні процедури щодо спірного майна, а також відповідно до норм чинного законодавства здійснити дії щодо передання цього майна у комунальну власність для можливості його подальшої приватизації позивачем та її родиною, проте, помилково вважали, що не набули права оперативного управління квартирами, переданими їм за актами приймання-передачі від ДІУ, отже, позбавлені можливості вчиняти будь-які дії щодо цього майна. 
У пунктах 70-71 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» наголошено, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Потреба державного органу виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року в справі № 759/1426/22 неналежне виконання обов`язку щодо обліку житлових приміщень (квартир) державного житлового фонду, що перешкоджає їх приватизації громадянами, які на законних підставах вселилися та проживають у цих приміщеннях (квартирах) та відповідно до закону мають право на їх приватизацію, не може покладати на цих громадян негативні наслідки такої бездіяльності уповноважених органів державної влади / місцевого самоврядування та тягар ризиків відмови у приватизації житлових приміщень (квартир) з цих підстав.
Особа у взаємовідносинах із суб`єктами владних повноважень може презюмувати, що їх рішення та дії відбуваються в межах законодавчого поля і на таку особу не покладено обов`язку перевіряти саме законність дій відповідних органів влади чи місцевого самоврядування. Це є виключно правом приватної особи.
Перекладати тягар відповідальності на фізичних осіб, які обґрунтовано сподівалися на правомірність дій органу місцевого самоврядування, не відповідає засадам, закріпленим як у Конституції України, так і в міжнародних актах з прав людини та прецедентній практиці ЄСПЛ, та створює можливість зловживання своїми правами органами державної влади та місцевого самоврядування.
Враховуючи вищевикладене, суд також вважає, що у виконавчого комітету Малинської міської ради відсутні визначені законом підстави для прийняття рішення про приватизації спірної квартири позивачем ОСОБА_1 та членами її родини на момент розгляду заяви, оскільки передача майна у комунальну власність здійснена не була та відповідні зміни до державних реєстрів не внесені. Отже, спірне майно на законних підставах належить державі та не вибувало з її володіння у порядку, визначеному законом, а тому вимоги позивача до виконавчого комітету Малинської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 12.09.2025 №374 «Про відмову у приватизації квартир придбаних Державною іпотечною установою» є безпідставними.
Є похідною, та такою, що не підлягає задоволенню, вимога про зобов`язання оформити приватизацію за позивачем у місячний строк.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого позову.
Керуючись  ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 268 ЦПК України,  
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Малинської міської ради Житомирської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державна іпотечна установа України, Офіс Генерального прокурора про визнання протиправною відмови в приватизації житла, скасування рішення, зобов`язання провести приватизацію - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 .
Відповідач: Малинська міська рада Житомирської області (м. Малин Житомирська область пл. Соборна, 6-А, ЄДРПОУ 26556344).

Треті особи:
Державна іпотечна установа (ЄДРПОУ 33304730, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 201).
Офіс Генерального прокурора (ЄДРПОУ 00034051, вул. Різницька, 13/15, місто Київ, 01001).

Суддя