Справа № 577/3373/26 
Провадження № 1-кп/577/381/26 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 липня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області  
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря 
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12026200450000379 від 21.04.2026 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, відповідно до постанов Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2026 року за вчинення домашнього насильства у відношенні свого батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порушенні вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушенні вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своєму батьку ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняє психологічне насильство щодо свого батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань останнього, вчиненому за наступних обставин.
Так, згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2026 року, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 12.11.2025 року о 18:50 год., ОСОБА_5 перебуваючи за місцем мешкання, свого батька ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , вчинив відносно останнього сварку, в ході якої ображав його нецензурною лайкою та завдав стусанів, чим вчинив психологічне насильство, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого. 
Крім того, згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2026 року, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 12.11.2026 року о 00:12 год., ОСОБА_5 перебуваючи за місцем мешкання, свого батька ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , вчинив відносно останнього сварку, в ході якої ображав його нецензурною лайкою та штовхав, чим вчинив психологічне насильство, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.
Крім того, згідно постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2026 року, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 06.01.2026 року о 19:30 год., ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання, свого батька ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , вчинив умисні дії психологічного характеру, а саме ображав та нецензурно висловлювався в адресу ОСОБА_4 та дії фізичного характеру, а саме дав декілька ляпасів по обличчю свого батька ОСОБА_4 , чим завдав шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.
Така поведінка ОСОБА_5 викликала у потерпілого ОСОБА_4 фізичні та психологічні страждання й з метою припинення протиправної поведінки останнього, ОСОБА_4 викликав працівників поліції, внаслідок чого ОСОБА_5 припиняв свої дії. 
Незважаючи на неодноразове накладення стягнень за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із вчиненням домашнього насильства, ОСОБА_5 продовжив вчиняти протиправні дії стосовно свого батька.
Так, ОСОБА_5 20.04.2026 року о 19:20 год. вчинив умисні дії психологічного характеру, а саме ображав та нецензурно висловлювався в адресу свого батька.
Внаслідок систематичного вчинення психологічного насильства, протягом тривалого часу, відчуваючи страх та занепокоєння, 20.04.2026 заради уникнення подальшого насильства стосовно себе, ОСОБА_4 звернувся до поліції з відповідною заявою про вчинення домашнього насильства.
Згідно висновку судової психологічної експертизи № СЕ-19/119-26/7049-ПС від 26.05.2025 встановлено, що ситуація, яка досліджується за справою є психотравмувальною для ОСОБА_4 . Внаслідок психотравмувальної дії вказаної ситуації ОСОБА_4 спричинені страждання (на моральному рівні). Ситуація, що досліджується за справою, має психологічно деструктивний характер, що зумовила зміни в структурі особистості в емоційно-вольовій, когнітивній сфері ОСОБА_4 призвела до тимчасових (зворотніх) проблем в основних сферах діяльності та потребує докладання додаткових зусиль щодо подолання цих негативних наслідків. Констатується значний психотравмувальний вплив ситуації, незначний ступінь ураження особистості під експертного. Пролонгованість у часі конфліктної ситуації визначається як більше 6 місяців. 
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.
До початку судового засідання між потерпілим та обвинуваченим була укладена угода про примирення від 06.07.2026 року.
Згідно даної угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 ст.126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений вину визнав, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину, примирився з потерпілим, а потерпілий прийняв вибачення. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ст.126-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 850 грн.
У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду та повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладання та затвердження угоди, просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену міру покарання.
Захисник ОСОБА_6 також прохає суд затвердити угоду про примирення.
Потерпілому ОСОБА_4 зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Прокурор пропонує затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду до початку розгляду справи по суті.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом з`ясовано, що потерпілий та обвинувачений цілком розуміють права, визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Вислухавши прокурора, обвинуваченого, потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин, суд доходить висновку, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку, добровільно без будь-якого примусу, про що свідчать дані в судовому засіданні пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 . Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам загальним засадам призначення покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки:1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.
Обмежувальні заходи при призначенні покарання можуть бути застосовані судом як за ініціативою (клопотанням) прокурора, так і за власною ініціативою суду.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, у виді заборони перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства - ОСОБА_4 строком 1 місяць.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд –

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену 06.07.2026 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, у виді заборони перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства - ОСОБА_4 строком 1 місяць.
Вирок може бути оскаржено в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той саме строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.   

Суддя                 ОСОБА_1