ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/7267/25
провадження № 2/753/1239/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі: 
головуючого судді Заставенко М.О., 
з секретарем судового засідання Козін В.Е., 
без участі сторін, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про звільнення майна з-під арешту, третя особа ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс»,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дарницького ВДВС у місті Києві, в якій з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову, позивач просила:
- скасувати арешт нерухомого майна, накладений 19.12.2016 о 21:35:54 за індексним номером 33024953, на підставі постанови № 679/2 (серія та номер НОМЕР_4) від 07.04.2016, винесеної Дарницьким РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, щодо майна ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 33024953 від 19.12.2016 о 21:35:54, винесеного Дарницьким РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, щодо майна ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позовна заява обгрунтована тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина. 13.07.2022 листом № 1047/02-14 державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшина О.В. повідомила, що 19.12.2016 Дарницьким РВ ДВС у м. Києві накладено арешт на усе нерухоме майно померлого ОСОБА_2 , тому вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Існування обтяження майна, яке належало померлому, порушує права позивача, як спадкоємця на отримання спадщини, у зв`язку з чим поданий до суду даний позов.
02.05.2025 постановлено ухвалу про залишення вказаного позову без руху, ухвалою судді від 10.06.2025 позовну заяву повернуто позивачеві.
Постановою Київського апеляційного суду від 06.10.2025 ухвалу суду від 10.06.2025 скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Ухвалою від 07.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. 
10.12.2025 до суду були подані пояснення третьої особи ОСОБА_2 щодо позовної заяви, в яких він підтримав поданий до суду позов. 
Ухвалою суду від 10.12.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача АТ «Дельта Банк», від імені якого діє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
17.12.2025 представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав до суду заяву про продовження процесуального строку для подання пояснень. 
Ухвалами суду від 27.01.2026 продовжено третій особі строк для подання пояснень та витребувано з Сьомої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 502/2018, заведену після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 
09.02.2026 представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав до суду заяву про заміну сторони її правонаступником, просив залучити в якості правонаступника ПАТ «Дельта Банк» - ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке з 25.03.2024 змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс».
10.02.2026 до суду електронним судом надішли письмові пояснення представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в яких зазначено про те, що 22.04.2011 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 002-28504-220411, у відповідності з умовами якого банк надав кредитні кошти у тимчасове плане користування під визначений термін повернення вказаній фізичній особі. У зв`язку з неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.05.2013 по справі № Д-3842/13 зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто суму боргу в розмірі 27 834,74 грн, а також витрати, пов`язані з розглядом справи в третейському суді в розмірі 497,52 грн, та 243,60 грн судового збору, всього на загальну суму 28 575,86 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.10.2014, на виконання вказаного вище рішення, було видано виконавчий лист, який який пред`явлено до примусового виконання до Дарницького ВДВС у місті Києві. У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 по 04.10.2017 призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк». В рамках процедури реалізації майна (активів) неплатоспроможних банків, 10 квітня 2020 року через електронний майданчик оператора електронних торгів ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» відбувся відкритий електронний аукціон з продажу кредитного портфелю беззаставних кредитів АТ «Дельта Банк», до якого входили також права вимоги Банку до ОСОБА_2 за Кредитним договором № 002-28504-220411 від 22.04.2011, спадкоємцем якого є позивачка. Переможцем вказаного аукціону було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», яке з 25.03.2024 змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс», що підтверджується Протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-03-20-000027-b від 10.04.2020. На підставі вказаного Протоколу, між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір № 2249/К про відступлення прав вимоги від 21.05.2020 відповідно до якого АТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» належні банку, а новий кредитор набув право вимоги банку в тому числі до ОСОБА_2 за Кредитним договором № 002-28504-220411 від 22.04.2011. Отже, з 21.05.2020 новим кредитором ОСОБА_2 є ТОВ «Росвен Інвест Україна». Зазначив, що у спірних правовідносинах, управненими суб`єктами є позивач, як спадкоємець боржника у виконавчому провадженні, в рамках якого накладено арешт на його майно, орган державної виконавчої служби, а також заінтересована особа - стягувач АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна». В свою чергу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як державна установа яка здійснює заходи щодо виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку у спосіб та порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», учасником таких відносин не є.
Ухвалою суду від 19.03.2026 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».
31.03.2026 представником позивача до суду подано заяву про зміну предмету позову. 
Ухвалою суду від 13.05.2026 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Акціонерне товариство «Дельта Банк», від імені якого діє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
Ухвалою суду від 09.06.2026 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не прибула, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримав. 
Відповідачі у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомляли, з будь-якими заявами по суті справи до суду не зверталися. 
Треті особи також належним чином повідомлялися про розгляд справи в суді. ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення, ТОВ «Свеа Фінанс» до суду будь-яких заяв по суті справи чи клопотань не подавали.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 29.04.1005 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (том 1 а. с. 97, 95). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (том 1 а. с. 98).
Після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 502/2018, копія якої міститься в матеріалах справи (том 1 а. с. 219 - 236).
Із заявами про прийняття спадщини звернулися дружина покійного - ОСОБА_3 та його мати - ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (том 2 а. с. 14).
Як вбачається з листа державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори № 1047/02-14 від 13.07.2022, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.12.2016 Дарницьким РВ ДВС у м. Києві накладено арешт на усе нерухоме майно померлого ОСОБА_2 . Видати свідоцтво про право на спадщину померлого можливо після погашення заборгованості та зняття арешту. 
Листом Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 05.12.2024 повідомлено, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало ВП НОМЕР_4 у період з 05.04.2016 по 06.10.2017 на підставі виконавчого листа № 755/23552/2014 про стягнення боргу в розмірі 28 575,86 грн з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк». 06.10.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та разом з виконавчим документом направлено на адресу стягувача. Надати більш детальну інформацію не виявляється можливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки. 
ОСОБА_1 зазначає, що є спадкоємцем після смерті чоловіка, а тому має відповідні речові права, проте одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має змоги, оскільки на все майно померлого чоловіка накладено арешт.
Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України (на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та/або не здійснив державної реєстрації права.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
За змістом частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України закріплена гарантія непорушності права приватної власності особи. Відповідно до частини першої статей 321 та 391 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у праві його здійснення і власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року №61-3814св22 (справа №2/0301/806/11), викладено правовий висновок, згідно з яким застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.
Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).
Однак, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
Такий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Виходячи із наведених вище норм міжнародного та вітчизняного законодавства, суд доходить висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття арешту з такого майна.
Таким чином, суд, встановивши вказані обставини, дійшов висновку про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту, накладеного державним виконавцем на майно боржника у виконавчому провадженні, відомості щодо якого відсутні в органу виконавчої служби, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном позивача, яка є спадкоємцем майна померлого боржника, з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження на час звернення заявника із вказаною заявою, відсутність фактичних майнових претензій стягувача, оскільки такий не встановлений судом та не вказаний ДВС.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги щодо скасування арешту, накладеного на підставі постанови № 679/2 (серія та номер НОМЕР_4) від 07.04.2016, винесеної Дарницьким РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві щодо майна ОСОБА_2 , обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.
Що стосується позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень 33024953 від 19.12.2016, то суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться державним реєстратором на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.
Таким чином, судове рішення про скасування арешту, яке набрало законної сили, являється правовою підставою для здійснення державним реєстратором дій щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 197 - 200, 258-260, 263 - 265, 274 ЦПК України, ст. 328, 391, ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

ВИРІШИВ :
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про звільнення майна з-під арешту, третя особа ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" - задовольнити частково.
Скасувати арешт нерухомого майна, накладений 19.12.2016 о 21:35:54 за індексним номером 33024953, на підставі постанови № 679/2 (серія та номер НОМЕР_4) від 07.04.2016, винесеної Дарницьким РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві, щодо майна ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
В решті позовних вимог - відмовити.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання (відповідно до позову) АДРЕСА_1 .
Відповідач Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код ЄДРПОУ 34968768, 02099, м. Київ, вул. Геннадія Афанасьєва, 16, наявний електронний кабінет в системі «Електронний суд».
Відповідач Акціонерне товариство «Дельта Банк», від імені якого діє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, код ЄДРПОУ 21708016, місцезнаходження вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, наявний електронний кабінет в системі «Електронний суд».
Третя особа ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (відповідно до позову) АДРЕСА_2 .
Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс", код ЄДРПОУ 37616221, адреса 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко