441/577/26 2/441/671/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

08.07.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді – Яворської Н.І.
за участю секретаря судових засідань – Цап І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1  до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок як на майно колгоспного двору, - 

в с т а н о в и в:

адвокат Шачіна Н.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , як на майно колгоспного двору.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позиваки ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько – ОСОБА_3 , які до дня смерті проживали і були зареєстровані в АДРЕСА_1 . Після смерті батьків, позивачка фактично прийняла спадщину, звернулася до нотаріуса для її оформлення, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, оскільки будинок належав до суспільної групи «колгоспний двір», є живі інші члени колгоспного двору і спадкоємство у майні не відкривається. При підготовці позовної заяви до суду було встановлено, що станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору, які три роки до цієї дати постійно проживали і були зареєстровані в будинку були: ОСОБА_2 - голова двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 . Таким чином їм належало по 1/3 частки будинковолодіння. З урахуванням наведеного, в інший спосіб, як звернутись до суду, позивачка оформити спадщину не може, просила позов задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, 06.07.2026 її представник – адвокат Шачіна Н.М. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статей 120 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (далі - постанова ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.
При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.
Відповідно до статті 563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.
Правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні колгоспного двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК УРСР статті 120 - 127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563, якою врегульовано питання спадкування майна колгоспного двору.
Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 
На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. 
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що житловий будинок на АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору, які три роки до цієї дати постійно проживали і були зареєстровані в будинку були: ОСОБА_2 - голова двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26.04.1990 та довідки Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 28 від 27.02.2026 (а.с.9, 29). Таким чином ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 належало по 1/3 частки будинковолодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.6).
Як видно із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7)
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті батьків, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що будинок на АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», є живі інші члени колгоспного двору і спадкоємство у майні не відкривається (а.с.10).
З огляду на наведене, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, позивачка є останнім членом колгоспного двору і прийняла спадщину після смерті батьків, суд приходить висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на означений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам , як на майно колгоспного двору.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачкою.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :
позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , як на майно колгоспного двору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яворська Н.І.