ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

07 липня 2026 року  Справа № 902/1281/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" 
на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.02.2026 
(ухвалене о 10:07 год. у м. Вінниці, повний текст складено 03.03.2026)
та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2026
(ухвалене у м. Вінниці, повний текст складено 06.03.2026)
у справі № 902/1281/25 (суддя Шамшуріна М.В.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл"
до відповідачів:
1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гараєв Гара Махір 777"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Енерджи"
3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В"
про стягнення 2 605 350 грн 40 коп.
за участю представників сторін:
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" - Венглевський Б.Б.; 
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гараєв Гара Махір 777" - не з`явився; 
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Енерджи" - не з`явився; 
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" звернулося до Господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл", Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Енерджи", Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" про солідарне стягнення 2 605 350 грн 40 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" Договору поставки нафтопродуктів № 1103-1 від 11.03.2025 в частині повної оплати отриманого товару та забезпечення виконання зобов`язання укладеними Договорами поруки № 2, № 3 від 13.03.2025, № 4, № 5 від 17.03.2025.

Господарський суд Вінницької області рішенням від 18.02.2026 у справі № 902/1281/25 позов задовольнив. Стягнув солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гараєв Гара Махір 777", Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Енерджи", Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" заборгованість у розмірі 2 605 350 грн 40 коп. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гараєв Гара Махір 777" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" 10 926 грн 07 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Енерджи" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" 10 926 грн 07 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" 10 926 грн 07 коп. судових витрат зі сплати судового збору.
При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив із того, що на виконання Договору поставки нафтопродуктів № 1103-1 від 11.03.2025 позивач поставив ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" дизельне паливо на суму 3 051 350 грн 40 коп.
Суд встановив, що відповідач частково оплатив товар, а позивач у позові визнав здійснення оплати в загальному розмірі 446 000 грн. 
Враховуючи, що обов`язок доведення більшого обсягу оплати покладається на відповідача, суд виснував про наявність у ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" заборгованості перед позивачем у сумі 2 605 350 грн 40 коп.
Оскільки ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" не виконало зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення зазначеної суми основного боргу.
Із врахуванням того, що ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" не виконало зобов`язання перед позивачем, суд вказав, що поручителі (ТОВ "Маркет Енерджи" та ТОВ "Санпарк-В") несуть солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що й боржник.
При цьому, суд встановив відсутність підстав для припинення поруки, а також доказів погашення чи спростування заборгованості, тому дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів 2 605 350 грн 40 коп.
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 6, 11, 202, 205, 207, 509, 525, 526, 527, 530, 541, 543, 546, 553, 554, 559, 599, 610, 627, 629, 639, 640, 655, 712 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), ст. 265 Господарського кодексу України.

Господарський суд Вінницької області додатковим рішенням від 06.03.2026 у справі №902/1281/25 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 902/1281/25 задовольнив частково. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гараєв Гара Махір 777" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" 17 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Енерджи" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" 17 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" 17 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовив.
Таке судове рішення мотивоване тим, що позивачем заявлено до стягнення 129 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В той же час, у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 27 000 грн суд відмовив, оскільки вони не відповідають критеріям реальності, необхідності, розумності та обґрунтованості адвокатських витрат.
Щодо решти таких витрат (102 000 грн), суд вказав, що вони не відповідають критерію розумності їх розміру та не є співмірними зі складністю справи, а оцінивши реальність, розумність і співмірність витрат на правничу допомогу, суд зменшив їх розмір до 51 000 грн та відмовив у стягненні з відповідачів решти 51 000 грн.
У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі суд поклав витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 51 000 грн на відповідачів у рівних частинах.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить:
- рішення Господарського суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі № 902/1281/25 скасувати в частині задоволення позову до ТОВ "Санпарк-В";
- додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2026 у справі №902/1281/25 скасувати в частині стягнення з ТОВ "Санпарк-В" витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована таким.
Судом невсебічно, неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та оцінено докази, що проявилося в тому, що скаржник в суді першої інстанції стверджував, що договори поруки від 14.03.2025 № 3 та від 17.03.2025 № 5 є сфальсифікованими, посилаючись на суттєві відмінності у підписах сторін. При цьому, не маючи власних примірників договорів, він заявляв про допит свідків та проведення почеркознавчої і технічної експертизи оригіналів документів, однак ухвалою суду від 16.12.2025 у задоволенні цих клопотань було відмовлено.
Судом не надано належної оцінки тому, що саме підпис уповноваженої особи свідчить про волевиявлення на укладання правочину (договору), а не печатка.
Належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи.
Суд двічі відмовив у можливості ТОВ "Санпарк-В" надати належні та допустимі докази того, що договори поруки не підписувалися уповноваженими представниками Товариства. Така обставина виключає наслідком для ТОВ "Санпарк-В" необхідність виконання зобов`язання та, відповідно, є підставою для захисту судом прав та інтересів останнього шляхом відмови у задоволенні позову в цій частині.
Однак, судом відмовлено в наданні письмових доказів для забезпечення подальшого справедливого та обґрунтованого ухвалення рішення, від чого таким чином суд безпідставно ухилився.
Небажання суду вчинити процесуальні дії зі сприяння ТОВ "Санпарк-В" щодо забезпечення доведення своєї правової позиції в розумінні вищевикладених правових позицій Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини є нічним іншим ніж незабезпечення судом права на справедливий суд, формальний підхід до вимог законодавства та обставин справи.
Вважає нез`ясованими обставини, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, що за приписами ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Зважаючи на викладене, скаржник також вважає, що додаткове рішення теж передбачає неправомірне стягнення з ТОВ "Санпарк-В" судових витрат на користь позивача.

Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 27.04.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі №902/1281/25 та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2026 у справі № 902/1281/25. Розгляд апеляційної скарги призначив на 26.05.2026 о 10:00 год.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" подало суду апеляційної інстанції відзив в якому вказує таке.
Безпідставним та необґрунтованим є посилання скаржника у апеляційній скарзі на факти не підписання та фальсифікації зазначених договорів поруки, оскільки обвинувальний вирок щодо підроблення договорів поруки у кримінальному провадженні відсутній, а скаржник не довів факту підроблення підписів уповноважених осіб на цих договорах.
Відтиск печатки ТОВ "Санпарк-В", що наявний на договорах поруки, є свідченням участі такого товариства, як юридичної особи, у договірних відносинах, із взяттям на себе відповідного кола прав та зобов`язань.
Договори поруки №3 від 13.03.2025 та №5 від 17.03.2025, містять усі, передбачені чинним законодавством України істотні умови для відповідної категорії договорів. У змісті цих договорів поруки від поручителя наведений достатній обсяг інформації, яка дає можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у його укладенні. В графі "Від поручителя" відповідний підпис особи, яка його підписала засвідчений відтиском печатки ТОВ "Санпарк-В".
Використання печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В", дає можливість стверджувати про наявність достатнього обсягу повноважень в особи, яка його укладала та ідентифікувати особу, яка брала участь в укладенні відповідного правочину.
Твердження щодо безпідставного відхилення судом першої інстанції клопотань відповідача з приводу проведення експертизи та допит осіб, в якості свідків є безпідставними, оскільки такі не ґрунтуються на положеннях чинного процесуального законодавства України.
За наведеного позивач вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а оскаржувані рішення суду першої інстанції є законними й обґрунтованими, а підстав для їх скасування не вбачається.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Додатково повідомляє, що орієнтовний розмір витрат на правничу (правову) допомогу, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції на момент подачі відзиву становить 40 000 грн.

Інші учасники справи не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Санпарк-В", що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень суду першої інстанції. 

Від скаржника надійшло клопотання про призначення експертизи, відповідно до якого заявник просить суд, зокрема, призначити судову експертизу у справі № 902/1281/25, а саме почеркознавчу експертизу та технічну експертизу документів: договорів поруки від 13.03.2025 № 3 та від 17.03.2025 № 5, проведення якої доручити Закарпатському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України та передати надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" оригінали договорів поруки від 13.03.2025 № 3 та від 17.03.2025 № 5 для проведення експертизи, а на вирішення експертів поставити питання:
- чи є підписи на договорі поставки нафтопродуктів від 11.03.2025 № 1103-1, договорі поруки від 13.03.2025 № 3 та договорі поруки від 17.03.2025 № 5 ОСОБА_1 ідентичними між собою? Якщо підписи різняться, то на яких документах?
- чи є підписи на договорі поставки нафтопродуктів від 11.03.2025 № 1103-1, договорі поруки від 13.03.2025 № 3 та договорі поруки від 17.03.2025 № 5 ОСОБА_2 ідентичними між собою? Якщо підписи різняться, то на яких документах?
- чи є підписи на договорі поруки від 13.03.2025 № 3 та договорі поруки від 17.03.2025 № 5 ОСОБА_3 ідентичними між собою?
- чи виконано підпис на договорі поруки від 13.03.2025 № 3 ОСОБА_4 чи іншою особою?
- чи виконано підпис на договорі поруки від 17.03.2025 № 5 ОСОБА_4 чи іншою особою?
- чи виконано підпис на договорі поруки від 13.03.2025 № 3 ОСОБА_2 чи іншою особою?
- чи виконано підпис на договорі поруки від 17.03.2025 № 5 ОСОБА_2 чи іншою особою?
- у який період часу був виконаний рукописний текст у договорі поруки від 13.03.2025 №3, а саме вчинено підписи на ньому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ?
- у який період часу був виконаний рукописний текст у договорі поруки від 17.03.2025 №5, а саме вчинено підписи на ньому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ?
Таке клопотання мотивоване тим, що ТОВ "Куликів Ойл" подало позов, обґрунтовуючи вимоги Договором поставки нафтопродуктів від 11.03.2025 № 1103-1, укладеним з ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл", а також супровідними документами — видатковими накладними, ТТН і рахунками на оплату.
Продовжує, що за твердженням позивача, виконання цього договору забезпечувалося чотирма договорами поруки, два з яких нібито укладені з ТОВ "Санпарк-В" (від 13.03.2025 № 3 та від 17.03.2025 № 5). Через невиконання зобов`язань основним боржником позивач звернув вимоги також до поручителів, включно з ТОВ "Санпарк-В".
Скаржник (ТОВ "Санпарк-В") заперечує факт укладення зазначених договорів поруки, стверджуючи, що жодних зобов`язань за ними не приймав, і вважає ці договори сфальсифікованими.
Видаткові накладні від 13.03.2025 № 8 та від 17.03.2025 № 9 не містять в собі усіх обов`язкових реквізитів, які надають такому документу статус первинного та відповідно який може підтверджувати факт здійснення господарської операції.
Крім того, позивачем не доведено факту виконання ним п. 3.2 Договору № 1103-1, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення рахунків ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл", а відтак обов`язок з оплати товару станом на поточну дату не настав.
Звертає увагу на підписи, що містяться на Договорах поруки від 13.03.2025 № 3 та від 17.03.2025 № 5 та вказує, що за результатами їх дослідження можна однозначно встановити, що підписи одних і тих самих осіб на зазначених документах явно і суттєво відрізняються між собою. 
Висновує, що наведені обставини свідчать про те, що представник скаржника не брав на себе та на ТОВ "Санпарк-В" жодних зобов`язань за вказаними договорами поруки, що, у свою чергу, підтверджує обґрунтованість заперечень ТОВ "Санпарк-В" щодо їх дійсності та фактичного укладення.
Зауважує, що призначення судом експертизи та її проведення, дасть змогу встановити справжність або фальсифікацію договорів поруки від 13.03.2025 № 3 та від 17.03.2025 № 5, які є основними документами, що підтверджують вимоги ТОВ "Куликів Ойл" до ТОВ "Санпарк-В".
Продовжує, що він повідомляв суд, що таку експертизу провести не може, адже в нього відсутні оригінали документів, а саме договори поруки від 13.03.2025 № 3 та від 17.03.2025 № 5. Представниками ТОВ "Санпарк-В" протягом розгляду справи, намагаючись довести або спростувати свої ж доводи, подано заяву про вчинення кримінального злочину, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12025100060001769. 
В рамках кримінального провадження призначено експертизу, яка фактично заблокована саме судом першої інстанції відмовою у наданні матеріалів для її проведення і встановлення дійсних обставин. 
ТОВ "Санпарк-В" вважає, що проведення експертизи є основоположним у справі аби встановити наявність підстав для стягнення грошових коштів за правочином, що ставиться під обґрунтований сумнів.

ТОВ "Куликів Ойл" подало заперечення, в котрих заперечує проти задоволення поданого на стадії апеляційного провадження у справі №902/1281/25 клопотання про призначення експертизи, вважає його безпідставним, необґрунтованим, та таким, що подано з метою затягування судового процесу, та як наслідок відстрочення набрання законної сили оскарженими рішеннями суду першої інстанції.
Відтиск печатки ТОВ "Санпарк-В", що наявний на договорах поруки, є свідченням участі такого товариства, як юридичної особи, у договірних відносинах, із взяттям на себе відповідного кола прав та зобов`язань.
З поданого по справі змісту клопотання - не вбачається, що відповідна печатка протиправно вибула з володіння відповідача по справі, викрадена, протиправно використовувалась іншою особою. У поданому клопотанні - відповідач лише заперечує факт підписання договорів поруки уповноваженою особою ТОВ "Санпарк-В".
Відповідно до практики Верховного Суду, печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, а отже є відповідним доказом для ідентифікації особи
Відтак, наявність на договорах поруки відтиску печатки ТОВ "Санпарк-В", підтверджує засвідчення факту підписання цих правочинів таким Товариством та дає можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операцій, які зафіксовані зазначеними договорами – а саме цією особою є саме ТОВ "Санпарк-В". З цих міркувань, безпідставним та необґрунтованим є посилання на підпис ТОВ "Санпарк-В" невстановленої особи на Договорах поруки (оригінали яких наявні у матеріалах даної судової справи) та є сфальсифіковані.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" не заперечує факт наявності різних підписів на договорах поруки, що складені в різні дати від імені ТОВ "Санпарк-В".
Тому, в силу ст. 75 ГПК України, визнаючи факт наявності візуально різних підписів на договорах поруки, така обставина не потребує подальшому доказування відповідачем, в тому числі формі призначення відповідної почеркознавчої експертизи з приводу дослідження цього моменту відповідним експертом.
Підписи особи від Покупця (ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл") на видаткових накладних за № 8 від 13.03.2025 та за № 9 від 17.03.2025, товарно-транспортних накладних № 5 від 13.03.2025 та № 6 від 17.03.2025 засвідчені печаткою такого покупця. Згадані первинні документи, які за ухвалою суду витребувані в оригіналах та містяться у матеріалах судової справи за № 902/1281/25, містять відтиск печатки ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл", що є засвідченням легітимності підпису.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про втрату зазначеної печатки ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл", її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.
Використання та проставлення на Договорі поставки нафтопродуктів № 1103-1 від 11.03.2025 та на первинних документах (видаткових накладних та товарно-транспортних накладних) відтиску печатки - засвідчує факт підписання цих документів саме покупцем за умовами наведеного договору та як результат дає можливість ідентифікувати ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл", як особу, що брала участь у здійсненні операцій з купівлі поставленого товару.
Просить відмовити у задоволені клопотання ТОВ "Санпарк-В" про призначення експертизи.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 26.05.2026 було заслухано пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В".
Товариство з обмеженою відповідальністю "Гараєв Гара Махір 777" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет Енерджи" не забезпечили явку своїх уповноважених представників в судове засідання суду апеляційної інстанції. 
За результатами судового засідання, Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 26.05.2026 оголосив перерву в судовому засіданні до 02.06.2026 о 11:00 год.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 02.06.2026 в режимі відеоконференції з`явились представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В".
Товариство з обмеженою відповідальністю "Гараєв Гара Махір 777" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет Енерджи" не забезпечили явку своїх уповноважених представників в судове засідання суду апеляційної інстанції.
За результатом розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" про призначення у справі № 902/1281/25 судової експертизи судом було постановлено протокольну ухвалу про відмову в його задоволенні та повідомлено представників, що мотиви його відхилення, будуть вказані в кінцевому процесуальному документі суду апеляційної інстанції.
Зважаючи на це, представник скаржника заявив усне клопотання про оголошення перерви для надання йому можливості, підготувати та подати до суду заяву про відвід колегії суддів. 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" не заперечив проти оголошення перерви.
За результатом судового засідання, Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.06.2026 оголосив перерву в судовому засіданні до 08.06.2026 о 15:30 год.

04.06.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" надійшла заява про відвід складу суду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 05.06.2026 відмовив у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" про відвід складу суду.

В судове засідання Північно-західного апеляційного господарського суду 08.06.2026 в режимі відеоконференції з`явились представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В".
Інші учасники справи не забезпечили явку своїх уповноважених представників у судове засідання суду апеляційної інстанції.
При цьому, від нового представника скаржника адвоката Василика В.В., через систему Електронний суд, надійшла заява в якій представник просить серед іншого, про відкладення розгляду справи, Вказана заява мотивована тим, що представник не може в день прийняття повноважень 08.06.2026 належно та повноцінно представляти права та інтереси скаржника в засіданні, яке призначене в той же день у справі № 902/1281/25 з поважних причин. 
Представник зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" станом на 08.06.2026 не має жодного іншого представника у даній справі та не в змозі самостійно представляти свої інтереси без належної правової допомоги, оскільки всі матеріали справи перебувають у розпорядженні попереднього представника скаржника адвоката Світлицького А.В. і на передачу всіх матеріалів від попереднього представника потрібен деякий час.
Вказував, що додатковий час потрібен новому представнику скаржника для вступу у справу, ознайомлення зі справою та необхідністю надання часу на підготовку до участі в судовому засіданні, що у день судового засідання 08.06.2026 об`єктивно є неможливим.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" адвокат Світлицький А.В. усно повідомив суд про припинення його повноважень на представництво інтересів скаржника в цій справі.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" в судовому засіданні заперечив проти відкладення розгляду справи.
За результатом судового засідання, Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.06.2026 відклав розгляд справи на 07.07.2026 о 11:20 год.

09.06.2026 від Світлицького А.В. надійшла заява, в котрій він повідомляє, що ТОВ "Санпарк-В" прийнято рішення про припинення повноважень адвоката СВІТЛИЦЬКОГО А.В. в частині представництва ним інтересів ТОВ "Санпарк-В" у справі № 902/1281/25.
Продовжує, що представництво ТОВ "Санпарк-В" у цій справі передано іншому адвокату на підставі окремо укладеного договору, а в іншій частині доручених справ повноваження адвоката Світлицького А.В. залишаються чинними.
Просить врахувати цю заяву, припинити повноваження адвоката Світлицького А.В., як представника ТОВ "Санпарк-В" у справі № 902/1281/25.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ГПК України про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю або ордером має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне взяти до уваги заяву адвоката Світлицького А.В. від 09.06.2026 та вважати його повноваження як представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" у справі № 902/1281/25 припиненими з моменту надходження вказаної заяви до суду.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" адвоката Василика В.В. 07.07.2026 надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі № 902/1281/25 до набрання законної сили рішеннями у справах №910/1249/26 та №910/1255/26, що перебувають на розгляді Господарського суду м. Києва.
Таке клопотання обґрунтоване тим, що предметом справи № 902/1281/25 є вимоги ТОВ "Куликів Ойл" про солідарне стягнення заборгованості за Договором поставки нафтопродуктів № 1103-1 від 11.03.2025, зокрема з ТОВ "Санпарк-В" як поручителя за Договорами поруки № 3 від 13.03.2025 та № 5 від 17.03.2025.
Заявник вказує, що судом першої інстанції не встановлено належним чином обставини підписання зазначених договорів поруки уповноваженою особою ТОВ "Санпарк-В", а в задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів було відмовлено.
Заявник зазначає, що з метою захисту своїх прав звернувся з окремими позовами до ТОВ "Куликів Ойл" та ТОВ "Гараєв Гара Махір 777" про визнання недійсним договору поруки № 5 від 17.03.2025 як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості представників сторін, за якими Господарським судом м. Києва відкрито провадження у справах № 910/1249/ та № 910/1255/26.
На думку заявника, справи № 902/1281/25, № 910/1249/26 та № 910/1255/26 є взаємопов`язаними, оскільки стосуються одних і тих самих сторін та правовідносин, а результат розгляду справ № 910/1249/26 і № 910/1255/26 про визнання недійсним договору поруки має преюдиційне значення для вирішення справи № 902/1281/25, що, за твердженням заявника, зумовлює об`єктивну неможливість розгляду апеляційної скарги до набрання законної сили відповідними судовими рішеннями.

В судове засідання Північно-західного апеляційного господарського суду 07.07.2026 з`явився представник позивача.
Зокрема, представник ТОВ "Куликів Ойл" заперечив проти зупинення провадження в цій справі до набрання законної сили рішеннями у справах № 910/1249/26 та № 910/1255/26.
Інші учасники справи не забезпечили явку своїх уповноважених представників.
Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать довідки про доставку електронних листів (т. 4, а. с. 27-29), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе завершувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників відповідачів.
При цьому судом взято до уваги, що новий представник скаржника адвокат Василик В.В. не подавав заяви про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Тому, в судовому засіданні було досліджено докази та перейдено до стадії судових дебатів.
На цій стадії виступив представник позивача, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржені судові рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також повідомив про подання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу, в строк встановлений законодавством.

За приписами ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).
Вище вказано, що скаржник оскаржує рішення Господарського суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі № 902/1281/25 в частині задоволення позову до ТОВ "Санпарк-В", а додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2026 у справі №902/1281/25 - в частині стягнення з ТОВ "Санпарк-В" витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Апеляційний господарський суд з огляду на приписи ст. 269 ГПК України, переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників скаржника та позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши в межах доводів та вимог апеляційної скарги правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржені рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Щодо призначення у справі комплексної судової експертизи (почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів), суд вказує таке.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За приписами ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Згідно із ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.
Отже, якщо суд доходить висновку, що для того, щоб надати оцінку певним обставинам справи йому не вистачає певних знань, суд вправі призначити судову експертизу, поставивши перед експертом конкретні запитання, врахувавши клопотання сторін або сформулювавши питання експерту на власний розсуд.
Також, вирішуючи питання про призначення у справі судової експертизи, суд враховує, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення, лежить на стороні, яка на них посилається.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №902/834/20, від 13.08.2021 у справі №917/1196/19, від 30.09.2021 у справі №927/110/18).
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому питання щодо призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Аналогічний висновок наведений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20.
У відповідності до п.1.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (далі – Інструкція) призначення судових експертиз та експертних досліджень судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України "Про судову експертизу", "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.
Згідно підпункту 1.2.2, п. 1.2 Інструкції, основними видами (підвидами) експертизи є, зокрема, криміналістична, до якої віднесено, серед іншого почеркознавчу експертизу а технічну експертизу документів.
Відповідно до п. 1.1. гл. 1 р. І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Рекомендації) основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).
Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.
Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Пунктами 1.3.-1.4. глави 1 розділу І Рекомендацій передбачено, що для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.
Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.
Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), має пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації. У документі, що є підставою для проведення експертизи, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний (зобов`язана) зазначити документи, у яких містяться вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи.
У разі неможливості пред`явити зазначені зразки (смерть виконавця, від`їзд тощо) як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заяву про отримання паспорта (форма № 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, тощо).
Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням. Якщо текст (підпис), що досліджується, виконано друкованими літерами або спеціальним шрифтом, слід по змозі надати вільні зразки аналогічного характеру (п. 1.5 гл. 1 р. І Рекомендацій).
Згідно із п. 1.6 гл. 1 р. І Рекомендацій відбирати експериментальні зразки почерку необхідно у два етапи. На першому етапі особа, почерк якої підлягає ідентифікації, виконує текст за тематикою, близькою до досліджувального об`єкта, у звичних умовах (сидячи за столом, із звичним приладдям письма, при денному освітленні). На другому етапі зразки відбираються під диктовку тексту, аналогічного за змістом тому, що досліджується, або спеціально складеного тексту, який містить фрази, слова і цифри, узяті з рукописного тексту, що досліджується. На цьому етапі зразки відбираються в умовах, що максимально наближаються до тих, у яких виконувався рукописний текст, що досліджується, тобто в тій самій позі (лежачи, стоячи тощо), таким самим приладдям письма та на папері того самого виду (за розміром, лінуванням, характером поверхні тощо), що й документ, який досліджується. Якщо буде помічено, що той, хто пише, намагається змінити свій почерк, темп диктовки слід прискорити.
У разі коли тексти, що досліджуються, і особливо підписи виконувались на бланках (касові ордери, квитанції, поштові перекази, платіжні відомості тощо), експериментальні зразки слід відбирати на таких самих бланках або на папері, що розграфлений відповідно до бланка.
Якщо розташування підпису, що досліджується, не визначається характером документа, експериментальні зразки відбираються на окремих аркушах як лінованого, так і нелінованого паперу.
Після нанесення 10 - 15 експериментальних підписів аркуші паперу треба міняти.
Якщо рукописний текст, що досліджується, виконано друкованими літерами і цифрами або спеціальним шрифтом (креслярським, бібліотечним тощо), експериментальні зразки на другому етапі також повинні бути виконані друкованими літерами і цифрами або відповідним шрифтом.
Переписування з документа, що досліджується, або з машинописного (друкарського) тексту неприпустиме.
Якщо вбачаються підстави, що виконавець досліджуваного рукописного тексту намагався змінити свій почерк (писав лівою рукою, з іншим нахилом тощо), додатково відбираються зразки, виконані таким самим чином.
Якщо дослідженню підлягає рукописний текст, то вільні та експериментальні зразки надаються у вигляді текстів. При дослідженні підписів та обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) вільні та експериментальні зразки надаються як у вигляді відповідних текстів (записів), так і у вигляді підписів.
У відповідності до п. 1.7 гл. 1 р. І Рекомендацій експериментальні зразки посвідчуються органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). У посвідчувальному написі зазначаються прізвище, ім`я та по батькові виконавця, а також особливості зразка (написані лівою рукою, спеціальним шрифтом тощо).
Якщо необхідно встановити, чи виконаний підпис від імені певної особи іншою особою, надаються вільні та експериментальні зразки почерку та підписів обох осіб. При цьому додатково відбираються експериментальні зразки почерку передбачуваного виконавця не менше ніж на 10 - 15 аркушах у вигляді записів прізвища та ініціалів особи, від імені якої виконано підпис (п. 1.9. гл. 1 р. І Рекомендацій).
Пунктом 1.10 глави 1 розділу І Рекомендацій встановлено, що при вилученні вільних зразків підписів особи, від імені якої виконано досліджуваний підпис, слід відшукувати документи з варіантом підпису, найбільш схожим на підпис, що досліджується. Такі підписи найчастіше зустрічаються у документах, аналогічних досліджуваному. При відібранні експериментальних зразків підпису особи, від імені якої виконано підпис, слід запропонувати їй розписатися всіма застосовуваними нею варіантами підписів. Якщо з певних причин виконати будь-які вимоги, що стосуються відбирання та надання зразків, не було можливості, про це слід указати в документі про призначення експертизи (залучення експерта).
Достатність та якість наданих для проведення експертизи зразків почерку та підпису особи визначаються експертом у кожній конкретній експертній ситуації. Критерієм достатності обсягу порівняльного матеріалу вважається надання такої його кількості, за якою можливо виявити індивідуальність, варіаційність та стійкість ознак в досліджуваному об`єкті і зразках почерку (підпису) певного виконавця (п. 1.13 гл. 1 р. І Рекомендацій).
Відповідно до п. 3.1. гл. 3 р. І Рекомендацій технічна експертиза документів поділяється на експертизу реквізитів документів, експертизу друкарських форм та експертизу матеріалів документів. 
Пунктом 3.2. глави 3 розділу І Рекомендацій встановлено, що основними завданнями технічної експертизи реквізитів документів є:
Установлення фактів і способів унесення змін до документів (підчистка, травлення, дописка, переклеювання фотокарток, літер тощо) та виявлення їх первинного змісту.
Для проведення дослідження щодо встановлення факту внесення змін у первинний зміст документів надаються оригінали документів.
Виявлення залитих, замазаних, вицвілих та інших слабо видимих або невидимих текстів (зображень) на різних матеріалах, а також текстів (зображень) на обгорілих та згорілих документах за умови, що папір, на якому вони зображені, не перетворився на попіл.
Установлення виду та ідентифікація приладів письма за штрихами.
Визначення відносної давності виконання документа або його фрагментів, а також послідовності нанесення штрихів, що перетинаються.
Установлення цілого за частинами документа.
Установлення документа, виготовленого шляхом монтажу із застосуванням копіювально-розмножувальної та комп`ютерної техніки.
Ідентифікація особи, яка надрукувала машинописний текст, виготовила зображення відтиску печатки за особливостями навичок виконавця.
Відповідно до п. 3.3. гл. 3 р. І Рекомендацій основними завданнями експертизи друкарських форм є:
установлення особливостей виготовлення друкарських засобів (форм) і відображення їх у відбитках;
установлення належності літер певному комплекту шрифту.
установлення типу, системи, марки, моделі та інших класифікаційних категорій друкарської техніки (друкарські машинки, касові, телеграфні, інші літерно-цифрові апарати), ідентифікація цих засобів за відбитками їх знаків; установлення зміни первинного тексту документа, виконаного на друкарській машинці;
установлення типу та ідентифікація комп`ютерної і копіювально-розмножувальної техніки за виготовленими за їх допомогою матеріальними документами;
установлення способу нанесення відтисків печаток, штампів, факсиміле; ідентифікація печаток, штампів, факсиміле тощо за їх відтисками; відповідність часу нанесення відтисків печаток, штампів даті виготовлення документа.
Для дослідження документів щодо ідентифікації печаток, штампів (у тому числі факсиміле) та встановлення відповідності часу нанесення відтисків печаток, штампів даті виготовлення документа надаються оригінали документів.
Згідно із пп. 3.4. п. 3 р. І Рекомендацій основними завданнями експертизи матеріалів документів є:
Установлення роду, виду (іншої класифікаційної категорії) матеріалів, на яких і за допомогою яких виконувався (виготовлявся) документ (папір, барвники, клейкі речовини тощо), та їх спільної (різної) родової (групової) належності.
Визначення абсолютного часу виконання штрихів рукописних записів у документах.
Пунктом 3.5. глави 3 розділу І Рекомендацій наведений орієнтовний перелік вирішуваних питань в межах технічної експертизи документів. 
Згідно із п. 3.6. гл. 3 р. 1 Рекомендацій призначаючи експертизу з метою ідентифікації друкарських засобів, до експертної установи слід надіслати порівняльні матеріали: вільні, а також експериментальні зразки - відбитки, виготовлені за допомогою цих засобів. Вільні зразки надаються по змозі, експериментальні - в обов`язковому порядку. Кожний вид зразків потрібно надавати не менше ніж у трьох примірниках.
Вільні зразки слід відшукувати серед відбитків, які за часом виконання якомога більше наближені до досліджуваного відбитка.
Призначаючи експертизу з метою встановлення відносної давності виготовлення документа (встановлення відповідності дати, зазначеної на документі, періоду часу нанесення на нього відтиску печатки), до експертної установи органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), обов`язково надаються вільні зразки відтисків печатки з їх супровідним листом.
Вільними зразками є такі, що створюються до відкриття провадження у справі і не пов`язані з нею.
Вільні зразки повинні відповідати таким вимогам:
безсумнівність походження;
належна якість і кількість, що відповідають методичним вимогам такого дослідження (репрезентативність);
порівнянність (відсутність відмінностей зображень, які порівнюються, однакова якість паперу).
Для проведення експертизи необхідно надавати документи з відтисками печатки, які подавались до органів виконавчої влади, органів реєстрації, дозвільної системи, банківських установ, контролюючих органів (податкової інспекції), з відміткою про надходження до них (штамп канцелярії установи, дата надходження, вхідний номер, підпис працівника канцелярії) у період, якому відповідає дата на документі, що підлягає дослідженню.
Зразки надаються за кожен місяць, за різні дати, у тому числі й за дату, якою датований наданий на дослідження документ.
Достатність кількості та придатність зразків визначаються експертом під час їх дослідження.
При цьому, в силу вимог ч. ч. 1-4 ст. 102 ГПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.
Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання.
При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.
У разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.
Апеляційний господарський суд зауважує, що в судовому засіданні 26.05.2026 судом було з`ясовано можливість надання зразків підписів ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .
Представник скаржника повідомив, що в межах порушеного кримінального провадження зразки підписів були відібрані в ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .
Також в судовому засіданні було встановлено, що в Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" були змінені власники та директори.
Крім того, в судовому засіданні з`ясовувалася можливість встановлення місць перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_8 для відібрання зразків підписів, необхідних для проведення судової експертизи.
За результатом вказаних дій, суд встановив, що наразі сторони, зокрема скаржник, не можуть забезпечити явку вказаних осіб для відібрання в них зразків підписів для проведення судової експертизи.
Зважаючи на наведені вище вимоги ГПК України щодо надання саме господарським судом матеріалів для проведення експертизи та Рекомендацій щодо обов`язковості надання експерту вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку і підписів осіб, які підлягають ідентифікації (пункти 1.3-1.4, 1.9, 1.10 глави 1 розділу І Рекомендацій), а також з огляду на те, що зміна власників та директорів товариств-учасників справи істотно ускладнює встановлення актуального місцезнаходження зазначених осіб, суд висновує про відсутність у матеріалах справи та об`єктивну неможливість отримання достатнього обсягу порівняльного матеріалу, необхідного для проведення повного та всебічного почеркознавчого дослідження, зокрема підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .
Крім того, суд не вбачає законодавчого врегульованого процесу для отримання господарським судом зразків підписів, відібраних в межах кримінального провадження. 
Суд зазначає, що безпідставне призначення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція), учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Тому, з огляду на викладене, призначення у цій справі судової експертизи за вказаних вище умов, призведене до затягування розгляду справи, оскільки за відсутності належних вільних та експериментальних зразків підписів указаних осіб експертна установа буде позбавлена можливості надати обґрунтований та повний висновок, що потребуватиме додаткового часу на з`ясування можливості отримання таких зразків або з високою ймовірністю призведе до висновку експерта про неможливість надання відповіді на поставлені питання, що є неприпустимим з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи та процесуальну економію.
Крім того, суд повторно вказує, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про призначення у справі комплексної судової експертизи (почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів), оскільки за встановлених обставин справи проведення такої експертизи є неможливим та таким, що призведе виключно до необґрунтованого затягування розгляду справи.

Щодо клопотання про зупинення розгляду цієї справи до набрання законної сили рішеннями у справах № 910/1249/26 та № 910/1255/26.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
При цьому, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи (п.10 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів господарського судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.
Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
Так, зокрема положеннями п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Апеляційний господарський суд зазначає, що метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.
За змістом вказаного п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4 та 6 ст. 75 ГПК України).
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України (далі - ЄСПЛ).
ЄСПЛ зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Апеляційний господарський суд вказує, що ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі відсутності спростування презумпції правомірності договору, закріпленої у ст.204 ЦК України, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Колегія суддів зазначає, що наявність спору щодо визнання недійсним договору не свідчить про об`єктивну неможливість здійснення розгляду цієї справи судом першої інстанції, що відповідно не може бути підставою для зупинення її провадження на підставі п.5 ч.1 ст.227 ГПК України. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №910/7331/20, від 26.03.2024 у справі №907/882/22.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що, з огляду на предмет позову у цій справі, предметом доказування є встановлення обставин отримання товару ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл", сплати/несплати вартості отриманого товару, а також обставини укладання договорів поруки та наявність чи відсутність підстав для припинення поруки.
Вказані обставини можуть бути встановлені на підставі наявних у справі доказів, адже останній наділений повноваженнями щодо оцінки доказів у справі та встановлення відповідних обставин/фактів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, що надає йому можливість самостійно встановити всі обставини справи та ухвалити рішення по суті спору.
Відтак, враховуючи предмет та підстави позову, наявні докази, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги у цій справі, подані відповідачем докази на спростування позиції позивача, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не наведено обґрунтованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду справи №902/1281/25 до набрання законної сили рішеннями у справах №910/1249/26 та №910/1255/26, так і стосовно того, що зібрані у цій справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Також суд бере до уваги, що ТОВ "Санпарк-В" не скористалося своїм правом на подання зустрічного позову в цій справі, предметом якого було б оспорення Договорів поруки № 3 від 13.03.2025 та № 5 від 17.03.2025.
Крім того, скаржник у майбутньому, зважаючи на результати розгляду судових справ №910/1249/26 та №910/1255/26 має передбачений процесуальним законодавством механізм перегляду рішення у цій справі.
З огляду на викладене, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" про зупинення провадження у справі № 902/1281/25 не підлягає до задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 11.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" (далі - Покупець, відповідач-1) було укладено договір поставки нафтопродуктів № 1103-1 (далі – Договір; т. 2 а. с. 31-36).
Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити та передати, а покупець прийняти і оплатити на умовах та в строки, згідно договору, нафтопродукти, далі за текстом - "товар", найменування, кількість, ціна яких вказується в первинних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему товарну партію.
За умовами пункту 1.2. договору номенклатура товару, його кількість, марка, ціна зазначаються в товаросупровідних та розрахункових документах (рахунках-фактурах) на товар, що є специфікацією на товар в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України та складають невід`ємну частину договору.
Відповідно до пунктів 1.3.- 1.5. Договору одиниця виміру товару: кілограми, літри (згідно заявки покупця на поставку товару). Якість товару, повинна відповідати діючим ДСТУ і у випадках, передбачених діючим законодавством, супроводжуватись паспортами якості та/або сертифікатами відповідності заводу - виробника. Умови договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2020 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору.
За умовами пункту 2.1. Договору товар поставляється погодженими товарними партіями, у відповідності із заявками покупця. Заявка вважається оформленою покупцем належним чином, якщо вона була надіслана письмово (факсом або електронною поштою), заявка акцептується постачальником шляхом виставлення рахунку.
Поставка товару підтверджується первинними документами на товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі, товарно-транспортними накладними), які належно оформлені та підписані уповноваженими представниками.
Згідно з пунктом 2.11. Договору сторони погоджують, що відвантаження товару (партії товару), що поставляється згідно умов договору та видача відповідних документів на товар здійснюється постачальником або вантажовідправником на підставі належним чином оформленої довіреності на отримання товару (партії товару). У випадку, якщо у покупця (уповноваженого представника покупця) будуть відсутні довіреність та/або інші документи, постачальник має право не відвантажувати замовлений та оплачений товар (партію товару), а повернути грошові кошти покупцю, отримані за такий товар (партію товару), протягом 2 (двох) робочих днів з дати, коли відвантаження не відбулося, при цьому штрафні санкції до постачальника застосовуватись не будуть.
Відповідно до пункту 2.12. Договору у випадку, якщо поставка товару була проведена без дотримання заявлених (згідно даних, відображених в заявці) покупцем даних про обсяг, дату поставки і т.д., однак поставка фактично відбулась і сторонами були належним чином оформлені та підписані товаросупровідні документи на товар (ТТН, видаткові накладні та/або акти приймання-передачі), поставка товару вважається погодженою між сторонами і такою, що відповідає умовам договору.
За змістом пункту 3.1. Договору загальна ціна договору визначається як сумарна вартість всіх товарних партій товару поставлених протягом всього строку дії договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в рахунках-фактурах та товаросупровідних документах.
Пунктом 3.2. Договору сторони передбачили, що покупець зобов`язується здійснити 100% оплату (в тому числі ПДВ), за поставку кожної окремої партії товару не пізніше 10-го (десятого) дня з моменту відвантаженого постачальником дизельного палива згідно видаткової накладної, товарно-транспортної накладної і рахунка-фактури, якщо інше не зазначено в додатках до договору.
Платіжні документи за договором оформлюються згідно умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які зазвичай ставляться до змісту і форми таких документів, з обов`язковим зазначенням номеру та дати укладання договору та рахунку-фактури, згідно з якими здійснюється оплата грошових коштів.
За умовами пункту 3.3. Договору право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару, що вказана в товаросупровідних документах на товар (видаткових накладних та/або актах приймання-передачі).
Згідно з пунктом 3.4. Договору датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2025 включно, а в частині розрахунків до їх повного проведення (пункт 6.1. Договору).
Відповідно до пункту 6.16 договору постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну/розрахунок коригування до податкової накладної, якщо передбачається збільшення суми компенсації вартості товарів постачальнику, з дотриманням вимог щодо її змісту, та зареєструвати її / його в Єдиному державному реєстрі податкових накладних в порядку та терміни установлені Податковим кодексом України.
Договір підписано представниками його сторін та скріплено їх печатками.
На виконання умов вказаного Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" 13.03.2025 сформовано рахунок на оплату № 8 від 13.03.2025 (на оплату товару - дизельного палива у кількості 32 000 літрів, за ціною з ПДВ 47 грн 60 коп. на загальну суму з ПДВ 1 523 200 грн) (т. 2, а. с. 39).
13.03.2025 відповідно до видаткової накладної № 8 від 13.03.2025, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 5 від 13.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" прийнято товар (дизельне паливо) на суму 1 523 200 грн (т. 2, а. с. 37-38).
16.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" сформовано рахунок на оплату № 9 від 16.03.2025 (на оплату товару - дизельного палива у кількості 32 104 літрів, 27 121 кг, за ціною з ПДВ 47 грн 60 коп. на загальну суму з ПДВ 1 528 150 грн 40 коп.) (т. 2, а. с. 42).
17.03.2025 згідно з видатковою накладною № 9 від 17.03.2025, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 6 від 17.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" прийнято товар (дизельне паливо) на суму 1 528 150 грн 40 коп. (т. 2, а. с. 40-41).
Вказані видаткові накладні, товарно-транспортні накладні підписані представниками постачальника та покупця без заперечень та зауважень та скріплені печатками сторін.
За наслідками здійснення господарської операції з постачання дизельного палива Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" складено та зареєстровано податкову накладну від 13.03.2025 № 2 та податкову накладну від 17.03.2025 № 3 (т. 1, а. с. 172-175).
За змістом податкової накладної від 13.03.2025 № 2 у графі “постачальник (продавець)” вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" у графі “отримувач (покупець)” - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл". Згідно з описом (номенклатурою) товарів/послуг продавця найменуванням товару є дизельне паливо, код товару згідно з УКТЗЕД - 2710194300, кількість – 32 000 л, загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість – 1 523 200 грн, загальна сума податку на додану вартість - 253866,666 гривень. Вказана податкова накладна містить відмітку "зареєстровано в ЄРПН"; згідно квитанції від 17.03.2025, податкову накладну від 13.03.2025 № 2 зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, документ доставлений до центрального рівня державної податкової служби України, реєстраційний номер документа 9068653172.
Згідно податкової накладної від 17.03.2025 № 3 у графі “постачальник (продавець)” вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" у графі “отримувач (покупець)” - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл". Згідно з описом (номенклатурою) товарів/послуг продавця найменуванням товару є дизельне паливо, код товару згідно з УКТЗЕД - 2710194300, кількість – 32 104 л, загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість – 1 528 150 грн 40 коп. загальна сума податку на додану вартість - 254691,734 гривень. Податкова накладна 17.03.2025 № 3 містить відмітку "зареєстровано в ЄРПН"; відповідно до квитанції від 17.04.2025, податкову накладну від 17.03.2025 № 3 зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, документ доставлений до центрального рівня державної податкової служби України, реєстраційний номер документа 9105033775.
Крім того, 13.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" як поручителем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" як покупцем укладено Договір поруки № 3 (т. 2 а. с. 46-48).
Згідно з пунктом 1.1. Договору поруки № 3 у порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобов`язується відповідати перед постачальником за виконання покупцем його зобов`язань, що випливають з Договору поставки нафтопродуктів № 1103-1 від 11.03.2025, укладеного між постачальником та покупцем (далі - договір поставки) та за їх порушення покупцем.
За змістом пункту 1.2. Договору поруки № 3 предметом договору поставки є купівля-продаж дизельного палива, вартість якого визначається як сумарна вартість всіх товарних партій поставлених протягом строку дії такого договору поставки.
Відповідно до пункту 1.3. Договору поруки № 3 основні зобов`язання покупця за договором поставки, виконання яких забезпечується цим договором (далі - основні зобов`язання):
1.3.1. проведення оплати вартості товару - дизельного палива згідно видаткової накладної №8 до 23.03.2025 за договором поставки у розмірі 1 523 200 грн в тому числі ПДВ у розмірі 253 866 грн 67 коп. у строки визначені умовами п. 3.2. Договору поставки (пункт 1.3.1. Договору поруки № 3).
Пунктом 1.4. Договору поруки № 3 сторони передбачили, що поручитель відповідає перед постачальником солідарно з покупцем у тому ж обсязі, що і покупець, включаючи сплату основного боргу (суми поставленого товару), неустойки, 3% річних, інфляційних втрат, відшкодування збитків, якщо такі будуть мати місце у разі порушення умов договору поставки. 
Відповідно до пункту 1.5. Договору поруки № 3 у разі зміни основних зобов`язань без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності покупця, поручитель несе відповідальність за порушення основних зобов`язань покупця за договором поставки в обсязі, що існував до такої зміни основних зобов`язань.
Згідно з пунктом 1.6. Договору поруки № 3 строк поруки до повного погашення основних зобов`язань за умовами п.п. 1.3, 1.4. договору.
17.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" як поручителем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" як покупцем укладено Договір поруки № 5 (т. 2, а. с. 52-54).
Згідно з пунктом 1.1. Договору поруки № 5 у порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобов`язується відповідати перед постачальником за виконання покупцем його зобов`язань, що випливають з Договору поставки нафтопродуктів № 1103-1 від 11.03.2025, укладеного між постачальником та покупцем (далі - договір поставки) та за їх порушення покупцем.
За змістом пункту 1.2. Договору поруки № 5 предметом договору поставки є купівля-продаж дизельного палива, вартість якого визначається як сумарна вартість всіх товарних партій поставлених протягом строку дії такого договору поставки.
Відповідно до пункту 1.3. Договору поруки № 5 основні зобов`язання покупця за договором поставки, виконання яких забезпечується цим договором (далі - основні зобов`язання):
1.3.1. проведення оплати вартості товару дизельного палива згідно видаткової накладної №9 до 27 березня 2025 року за договором поставки у розмірі 1 528 150 грн 40 коп. в тому числі ПДВ у розмірі 254 691 грн 73 коп. у строки визначені умовами п. 3.2. Договору поставки (пункт 1.3.1. Договору поруки № 5).
Пунктом 1.4. Договору поруки № 5 сторони передбачили, що поручитель відповідає перед постачальником солідарно з покупцем у тому ж обсязі, що і покупець, включаючи сплату основного боргу (суми поставленого товару), неустойки, 3% річних, інфляційних втрат, відшкодування збитків, якщо такі будуть мати місце у разі порушення умов договору поставки. 
Відповідно до пункту 1.5. Договору поруки № 5у разі зміни основних зобов`язань без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності покупця, поручитель несе відповідальність за порушення основних зобов`язань покупця за договором поставки в обсязі, що існував до такої зміни основних зобов`язань.
Згідно з пунктом 1.6. Договору поруки № 5 строк поруки до повного погашення основних зобов`язань за умовами п.п. 1.3, 1.4. договору.
Як убачається із платіжних інструкцій № 138 від 21.03.2025, № 139 від 21.03.2025, № 155 від 31.03.2025, № 161 від 01.04.2025, № 165 від 02.02.2025, № 232 від 23.04.2025, № 258 від 29.04.2025, № 263 від 30.04.2025 ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" було сплачено позивачу грошові кошти в загальній сумі 231 000 грн (т. 2, а. с. 55-62).
Крім того, за твердженням позивача, викладеними в позовній заяві, Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" обов`язок зі сплати заборгованості за поставлений товар за договором поставки виконано частково на загальну суму 446 000 грн. 
Згідно із ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
В силу ч. 2 ст. 161 ГПК України позовна заява є різновидом заяв по суті справи.
Таким чином, з урахуванням того, що позивач визнає обставину сплати ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" грошових коштів в сумі 446 000 грн за поставлений по Договору товар, відсутність у суду обґрунтованих підстав вважати її недостовірною або визнаною у зв`язку з примусом, така обставина не підлягає доказуванню.
Із матеріалів справи вбачається, що 06.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" надіслало Товариству з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" як поручителю за Договорами поруки № 3 від 13.03.2025, № 5 від 17.03.2025 вимоги № № 3, 4 від 04.08.2025, у яких вимагав від поручителя оплатити протягом 10 днів з моменту отримання вимоги суму основного боргу у розмірі 1 077 200 грн за Договором поставки та видатковою накладною № 8 від 13.03.2025 та у розмірі 1 528 150 грн 40 коп. за Договором поставки та видатковою накладною № 9 від 17.03.2025 за реквізитами, зазначеними у вимогах (т. 1, а. с. 29-32).
Згідно відміток органу поштового зв`язку вказані вимоги були отримані ТОВ "Санпарк-В" кореспонденцію 12.08.2025. 
Відповіді на вимоги з боку ТОВ "Санпарк-В" матеріали не містять.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. 
Крім того, під час розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" змінило найменування та наразі актуальними найменуванням та місцезнаходженням юридичної особи з кодом 45297884 є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гараєв Гара Махір 777"; 04080, місто Київ, вул. Хвойки Вікентія, будинок 18/14.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, Господарським судом Вінницької області було встановлено, що ТОВ "Куликів Ойл" поставив ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" товар на загальну суму 3 051 350 грн 40 коп., однак ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл" не виконало взяті на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості за переданий товар в повному обсязі, сплативши кошти в сумі 446 000 грн, у зв`язку із чим заборгованість останнього перед позивачем становить 2 605 350 грн 40 коп. 
На стадій апеляційного провадження проти вказаного учасники справи, в тому числі скаржник не заперечують.
Щодо позовних вимог заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В", як поручителя.
За змістом ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Порука відповідно до норм ч. 1 ст. 546 ЦК України є одним із видів забезпечення виконання зобов`язань з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні договорів, насамперед інтересів кредитора. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).
Таким чином, договір поруки є двостороннім правочином, який укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.
З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи співпадає така особа з відповідачем у даній справі, чи ні).
Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05.12.2018 у справі №915/878/16.
Колегія суддів зауважує, що в матеріалах цієї господарської справи наявні оригінали Договорів поруки № 3 та № 5, які підписані всіма сторонами та скріплені їх мокрими печатками. 
Печатка належить до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. На відповідні обставини щодо наявності печатки на оспорюваних правочинах звертав увагу Верховний Суд у постановах від 23.07.2019 та у справі № 918/780/18, від 16.03.2023 у справі № 910/8155/20.
Суд вказує, що 17.10.2025 Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 358 Кримінального кодексу України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів), номер кримінального провадження: 1202510006000176 (т. 2, а. с. 201).
В той же час, апеляційний господарський суд зауважує, що доказів протиправності використання печатки ТОВ "Санпарк-В" чи доказів її втрати, звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, матеріали справи не містять.
Таким чином, беручи до уваги наявність на Договорах поруки № 3 та № 5 відтисків печатки ТОВ "Санпарк-В, колегія суддів висновує, що доводи скаржника щодо фальсифікації Договорів поруки № 3 та № 5 не знайшли свого підтвердження та спростовуються викладеним.
За наведених обставин, а також із підстав, викладених судом апеляційної інстанції вище щодо заявленого на стадії апеляційного провадження клопотання про призначення судової експертизи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що непризначення судом першої інстанції експертизи в цій справі не призвело до неповного чи необ`єктивного з`ясування обставин справи. Це також спростовує довід скаржника про те, що належним доказом, який міг би засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи.
Як вказано вище, в силу п. п. 1.1. Договорів поруки № 3 від 13.03.2025, № 5 від 17.03.2025, у порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобов`язується відповідати перед постачальником за виконання покупцем його зобов`язань, що випливають з договору поставки нафтопродуктів № 1103-1 від 11.03.2025, укладеного між постачальником та покупцем (далі - договір поставки) та за їх порушення покупцем.
Згідно із п. п. 1.3., 1.3.1. Договору поруки № 3 від 13.03.2025 основними зобов`язаннями покупця за договором поставки, виконання яких забезпечується цими договорами є проведення оплати вартості товару - дизельного палива згідно видаткової накладної №8 до 23.03.2025 за договором поставки у розмірі 1 523 200 грн в тому числі ПДВ у розмірі 253 866 грн 67 коп. у строки визначені умовами п. 3.2. договору поставки.
Відповідно до п. п. 1.3., 1.3.1. Договору поруки № 4 від 17.03.2025 основними зобов`язаннями покупця за договором поставки, виконання яких забезпечується цими договорами є проведення оплати вартості товару - дизельного палива згідно видаткової накладної №9 до 27.03.2025 за договором поставки у розмірі 1 528 150 грн 40 коп. в тому числі ПДВ у розмірі 254 691 грн 73 коп. у строки визначені умовами п. 3.2. договору поставки.
При цьому, з врахуванням пункту 3.2. Договору поставки за видатковою накладною № 8 від 13.03.2025 покупець (ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл") мав здійснити оплату поставленого товару до 23.03.2025 та за видатковою накладною № 9 від 17.03.2025 – до 27.03.2025.
Зазначення у пунктах 1.3., 1.3.1. договорів поруки "згідно видаткової накладної №8 до 23.03.2025 за договором поставки" та "згідно видаткової накладної №9 до 27.03.2025 за договором поставки" відповідає умовам Договору поставки нафтопродуктів № 1103-1 від 11.03.2025 та видатковим накладним за вказаним договором щодо змісту, обсягу та підстави виникнення грошового зобов`язання боржника, за виконання якого поручалися поручителі та строку його виконання за пунктом 3.2. договору поставки. 
Пунктами 1.4. Договорів поруки № 3, № 5 сторони передбачили, що поручитель відповідає перед постачальником солідарно з покупцем у тому ж обсязі, що і покупець, включаючи сплату основного боргу (суми поставленого товару), неустойки, 3% річних, інфляційних втрат, відшкодування збитків, якщо такі будуть мати місце у разі порушення умов договору поставки. 
Відповідно до пунктів 1.5. Договорів поруки № 3, № 5 у разі зміни основних зобов`язань без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності покупця, поручитель несе відповідальність за порушення основних зобов`язань покупця за договором поставки в обсязі, що існував до такої зміни основних зобов`язань.
Згідно з пунктом 1.6. Договорів поруки № 3, № 5 строк поруки до повного погашення основних зобов`язань за умовами п.п. 1.3, 1.4. договору.
За умовами пункту 2.1. Договорів поруки № 3, № 5 обсяг відповідальність поручителя перед постачальником у разі порушення покупцем основних зобов`язань включає:
оплату постачальнику суми боргу - вартість поставленого товару, що визначений п. 1.3. договору, після закінчення граничного строку на його оплату покупцем за умовами договору поставки;
відшкодування постачальнику шкоди, завданої невиконанням чи неналежним виконанням основних зобов`язань;
сплату постачальнику, у разі порушення умов договору поставки з оплати поставленого товару, неустойку, 3% річних, інфляційних втрат за весь час прострочення покупцем виконання основних зобов`язань.
Згідно з пунктом 3.1. Договорів поруки № 3, № 5 відповідальність поручителя настає з моменту порушення покупцем будь-якого основного зобов`язання та інших зобов`язань визначених договором, покупець, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою за цим договором, повинен негайно повідомити про це поручителя.
Відповідно до пункту 3.2. Договорів поруки № 3, № 5 постачальник має право звернутися до поручителя не раніше наступного дня після настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання, якщо основне зобов`язання не було виконане повністю. Вимога постачальника є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем основних зобов`язань та інших зобов`язань, передбачених п.2.1 цього договору, в розмірі, визначеному постачальником у відповідній письмовій вимозі.
За змістом пункту 3.3. Договорів поруки № 3, № 5 поставки у випадку невиконання (неналежного виконання) основного зобов`язання поручитель і покупець відповідають перед постачальником як солідарні боржники, при цьому постачальник має право вимагати від поручителя виконання як основних зобов`язань, так і зобов`язань по сплаті неустойки, 3 % річних, інфляційних втрат, відшкодування збитків, якщо такі будуть мати місце у разі порушення умов договору поставки.
Пунктами 3.4. Договорів поруки № 3, № 5 передбачено, що поручитель зобов`язується виконати свої зобов`язання відповідно до цього договору не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги постачальника.
У відповідності до п. п. 3.6. Договорів поруки № 3, № 5 факт виконання поручителем зобов`язань перед постачальником може засвідчуватися актом виконання поруки, який підписується поручителем та постачальником.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту виконання сторонами договору взятих за його умовами зобов`язань (пункт 6.1. договорів поруки). 
Згідно з пунктом 6.2. Договорів поруки № 3, № 5 порука за цим договором припиняється з наступних підстав:
з припиненням всіх забезпечених нею зобов`язань;
якщо після настання строку виконання зобов`язання постачальник письмово відмовився прийняти належне його виконання покупцем або поручителем;
у разі переведення боргу за договором поставки на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником за поставки;
після закінчення строку поруки, встановленого цим договором.
За змістом пункту 6.3. Договорів поруки № 3, № 5 визнання недійсним будь-якого положення цього договору не тягне за собою недійсність всього договору, оскільки можна припустити, що даний договір був би укладений сторонами і без включення визнаної недійсною частини цього договору. 
Вище судом вказано, що 06.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Куликів Ойл" надіслало Товариству з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" як поручителю за Договорами поруки № 3 від 13.03.2025, № 5 від 17.03.2025 вимоги № № 3, 4 від 04.08.2025, у яких вимагав від поручителя оплатити протягом 10 днів з моменту отримання вимоги суму основного боргу у розмірі 1 077 200 грн за Договором поставки та видатковою накладною № 8 від 13.03.2025 та у розмірі 1 528 150 грн 40 коп. за Договором поставки та видатковою накладною № 9 від 17.03.2025 за реквізитами, зазначеними у вимогах. Такі вимоги були отримані ТОВ "Санпарк-В" кореспонденцію 12.08.2025 (т. 1, а. с. 29-32).
Судом першої інстанції вірно зауважено, що ТОВ "Санпарк-В" не надано суду доказів відхилення вимог позивача, направлення позивачу відповідей щодо невизнання пред`явлених вимог з підстав заперечення обставин підписання договорів поруки.
Із матеріалів справи вбачається, що взятих на себе зобов`язань за договором поставки та договорами поруки у строк, визначений пунктом 3.4. договорів поруки, зокрема ТОВ "Санпарк-В" не виконало, доказів сплати останнім заборгованості у розмірі 2 605 350 грн 40 коп. на користь позивача матеріали справи не містять.
Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.
Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання (частина 4 статті 559 ЦК України).
Оскільки боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" - не виконав свої зобов`язання перед позивачем, поручитель, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В", як солідарний боржник несе перед кредитором таку саму відповідальність за виконання цього зобов`язання, як і сам боржник.
Судом встановлено, що станом на момент звернення до суду із цим позовом відсутні обставини, які б свідчили про припинення поруки з підстав, передбачених договорами поруки або чинним законодавством.
У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували розмір заборгованості або підтверджували її повне погашення боржником чи поручителями (в тому числі Товариством з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В").
Враховуючи умови договорів поруки щодо солідарної відповідальності ТОВ "Санпрак-В" за виконання боржником (ТОВ "Трейд Енерджі Інтернешнл") зобов`язань за Договором поставки, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про солідарне стягнення із вказаних юридичних осіб заборгованості в розмірі 2 605 350 грн 40 коп.
Щодо доводів скаржника про порушення його права на справедливий суд, колегія суддів вказує таке.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення ЄСПЛ у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").
Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ у справах "Дюлоранс проти Франції", "Донадзе проти Грузії").
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація є гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Стаття 6 Конвенції гарантує "процесуальну" справедливість (процесуальні гарантії сторін), що на практиці розуміється як змагальне провадження, під час якого на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін. Справедливість також слугує для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію та оспорити докази, які він вважав недостовірними. Але не для того, щоб оцінити правильність або неправильність рішення, прийнятого національним судом (рішення ЄСПЛ від 06.06.2002 у справі "Karalevicius v. Lithuania").
Апеляційний господарський суд бере до уваги, що право на справедливий суд не можна тлумачити, як право отримати позитивну відповідь суду на будь-яке процесуальне клопотання, в тому числі і клопотання про призначення судової експертизи.
В цьому випадку, скаржник мав право на подання клопотання про призначення експертизи, яке розглянуто судом першої інстанції, за результатом чого було мотивовано відмовлено в призначенні судової експертизи.
Також, представник скаржника мав змогу виступати в судових засіданнях, а сам скаржник мав право на подання відзиву, пояснень, доказів тощо. 
Вище вказано, що справедливість розглядається в сукупності всіх стадій провадження, а відтак саме лише по собі незадоволення клопотання про призначення у справі експертизи не свідчить про порушення права на справедливий суд у розумінні практики ЄСПЛ.
Крім того, непризначення експертизи не є "надмірним формалізмом" чи "правовим пуризмом", а з огляду на обставини цієї справи - процесуальною економією, яка відповідає практиці ЄСПЛ щодо неприпустимості невиправданого затягування розгляду справи.
Тому, вказані вище доводи скаржника відхиляються судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою ЄСПЛ (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
В справі "Салов проти України" від 06.09.2005 ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі "Hirvisaari v. Finland"). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі "Ruiz Torija v. Spain").
У пунктах 32, 34, 36 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими; підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими; вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржник був почутим і йому надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.
З урахуванням викладеного в сукупності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позову до ТОВ "Санпрак-В".
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі № 902/1281/25 залишити - без змін.
Щодо додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2026 у справі № 902/1281/25, суд вказує, що скаржник не вказує жодних підстав для його скасування, визначених ст. 277 ГПК України, а фактично посилається на його похідний характер від основного рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 зазначила, що аналіз положень ст. 244 ГПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.
У постанові від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21 Велика Палата Верховного Суду вказала, що додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Отже, у випадку скасування первісного судового рішення, ухваленого за результатом вирішення спору по суті, це є самостійною підставою для скасування додаткового судового рішення до нього (див. постанови Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 911/1770/21, 23.06.2022 у справі № 904/6341/20, від 06.02.2024 у справі № 927/424/23).
В той же час, з огляду на висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з яким погодився і апеляційний господарський суд, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
При цьому, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для виходу за межі апеляційної скарги, такі як порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2026 у справі №902/1281/25.
Тому, враховуючи приписи ст. 269 ГПК України про межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, наслідки апеляційного перегляду основного рішення Господарського суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі № 902/1281/25, суд дійшов висновку про залишення вказаного додаткового рішення без змін.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпарк-В" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі № 902/1281/25 залишити без змін.
3. Додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2026 у справі №902/1281/25 залишити без змін.
4. Справу № 902/1281/25 надіслати Господарському суду Вінницької області.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" липня 2026 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В. 

Суддя   Мельник О.В.