справа № 619/4584/26
провадження № 3/619/1434/26

ПОСТАНОВА
іменем України
10 вересня 2026 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Риков М.І., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітньої ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 161685 від 25.06.2026, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який виповнилось 17 повних років, 25 червня 2026 року о 12:39, за адресою: АДРЕСА_1 , не виконала покладених на неї батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не оформила дитині свідоцтво про народження, чим порушила ст. 144 Сімейного кодексу України, ухилившись від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітньої дитини.
Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, за допомогою SMS-повідомлення на номер телефона, який зазначений в матеріалах справи. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без її присутності. 
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, судом вичерпані заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вважає можливим проводити судовий розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд, дослідивши докази по справі у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши дослідженні за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, з огляду на таке.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.
Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дітей. Дитина - це особа до досягнення нею повноліття, що за українським законодавством настає з 18 років (ч. 1 ст. 34 Цивільного кодексу України). Наявність у особи правового статусу дитини означає, що вона має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, якими конкретизовано обсяг прав і обов`язків дитини, наведено як у Сімейному кодексі України (ст. 148, 149, 152, 160, 177, 179, 243, 247, 253 тощо), так і в Цивільному кодексі України (ст. 31, 32, 33). До того ж, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р.
Поняття «дитина» розділяють на дві категорії: малолітня дитина та неповнолітня дитина. Малолітньою необхідно вважати дитину віком до 14 років. Її протиправні дії передбачають відповідальність для батьків та осіб, що їх замінюють (ч. 4 ст. 184 КУпАП).
В інших частинах цієї статті йдеться про дітей віком від 14 до 18 років, яких закон визначає неповнолітніми.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, полягає в:
1) ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей;
2) учиненні неповнолітніми віком від 14 до 16 років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП;
3) учиненні неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Суб`єкт правопорушення - спеціальний - батьки неповнолітнього або особи, які їх замінюють.
Суб`єктивну сторону правопорушення характеризує наявність вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України:
1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
4. Батьки зобов`язані поважати дитину.
5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.
7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Наприклад, схвалюються здійснення підлітком антигромадських вчинків, прививаються погляди, установки, що пропагують жорстокість, агресивність, ненависть, неповагу до закону; складаються умови, які загрожують життю та здоров`ю неповнолітнього; мають місце постійні чіпляння до дитини з будь-якого приводу і без нього.
Виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.
Судом встановлені наступні обставини, з яких вбачаються підстави для закриття провадження по вказаній справі.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 25 червня 2026 року серії ВБА № 161685, складеного відносно неповнолітньої ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184КУпАП вбачається, що 25 червня 2026 року о 12:39, за адресою: АДРЕСА_1 , дана особа не виконала покладених на неї батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на даний час виповнилось 5 років 8 місяців, а саме: не оформила дитині свідоцтво про народження, чим порушила ст. 144 Сімейного кодексу України, ухилившись від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітньої дитини.
Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.
Аналізуючи суть правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 , суд зазначає наступне. 
Згідно паспорта громадянина України, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харків, виповнилось даній особі повних 17 років, тобто на даний час є неповнолітньою дитиною. Дитина - це особа до досягнення нею повноліття, що за українським законодавством настає з 18 років (ч. 1 ст. 34 ЦК України). Наявність у особи правового статусу дитини означає, що вона має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, якими конкретизовано обсяг прав і обов`язків дитини, наведено як у Сімейному кодексі України (ст. 148, 149, 152, 160, 177, 179, 243, 247, 253 тощо), так і в Цивільному кодексі України (ст. 31, 32, 33). До того ж, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р.
Як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 народила сина ОСОБА_2 , тобто згідно відомостей, які вказані у протоколі, дана особа народила дитину у віці 11 років 6 місяців.
Підставою складання вказаного протоколу послугувало звернення начальника служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_3 від 12.06.2026. 
З листа начальника служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Шевченко Н. вбачається, що до служби у справах дітей надійшов лист від КЗ «Вільшанський ліцей» про те, що малолітня дитина ОСОБА_4 , 2018 року народження, не приступив до навчання та не був зарахований до жодного закладу освіти.
Під час відвідування сім`ї та спілкування з її членами було встановлено, що зовнішній вигляд дитини не відповідає зазначеному віку. У зв`язку з цим фахівцями було проведено бесіду з членами родини.
ОСОБА_1 , 2009 року народження, (згідно паспорта громадянина України,   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_6 , 2025 року народження, повідомила фахівцям ЦНСП, що також є матір`ю хлопчика, який проживає за вказаною адресою. З її слів, дитину звати не ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 , і народився він у 2021 році. За словами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 народився в домашніх умовах, пологи приймала бабуся. На момент народження дитини матері було приблизно 11 років. Державна реєстрація народження  дитини не проводилася, у зв`язку з чим документи на неї відсутні. Увесь цей час хлопчик проживав, використовуючи документи іншої дитини - ОСОБА_4 , 2018 року народження.
За інформацією отриманою від родичів, малолітня дитина ОСОБА_4, 2018 року народження, документи якої використовувалися для ідентифікації Мойсея, наразі перебуває на території Російської Федерації.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Об`єктивна сторона даного правопорушення, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».
У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».
В даному випадку судом не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки надані на розгляд матеріали не містять доказів вчинення вказаного правопорушення неповнолітньою ОСОБА_1 , а навпаки, дана особа має правовий статус дитини, обсяг прав і обов`язків дитини, наведено як у Сімейному кодексі України (ст. 148, 149, 152, 160, 177, 179, 243, 247, 253), так і в ЦК України (ст. 31, 32, 33). Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р.
Як витікає із наданих матеріалів, на момент народження дитини, матері виповнилось 11 років 6 місяців, тобто в той час мати, яка народила дитину, сама являлась малолітньою дитиною і вона підлягала спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., але фактично з того часу і до теперішнього часу її права ніхто не захищає, в тому числі рідні батьки, місцева влада, правоохоронні органи. 
П. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА № 161685 від 25.06.2026, не підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тому, оцінивши надані суду докази, суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, з метою захисту суспільних відносин у сфері охорони прав та інтересів дитини- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевірки відомостей про народження дитини у віці 11 років 6 місяців, з`ясування хто є батьком народженої дитини, надання його діям юридичної оцінки, надання юридичної оцінки бездіяльності служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, надання юридичної оцінки діям батьків неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішення питання про наявність або відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вважаю за необхідне копію матеріалів направити прокурору для прийняття рішення у порядку КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-284 КУпАП,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП щодо неповнолітньої  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Копії матеріалів справи направити до Дергачівської окружної прокуратури Харківської області для вирішення питання про наявність або відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по вищевикладеному факту.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя  М. І. Риков