465/5931/26
3/465/2802/26

П О С Т А Н О В А
іменем України
13.07.2026 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Тиховського Т.О.,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2026, ОСОБА_1 28.04.2026 близько 14:15 год. за адресою м. Львів, вул. Наукова, 25, у приміщенні навчального закладу Ліцей №45 ЛМР ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учень 8-Б классу, під час сьомого уроку хімії вступив у конфлікт з учнем 8-Б классу ОСОБА_3 та умисно наносив останньому удари руками по обличчю та тулубу, чим порушив громадський порядок та спокій громадян у присутності інших учнів. Внаслідок вищезазначених дій ОСОБА_3 зазнав фізичного болю та емоційних страждань. У діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, однак останній не досяг віку адміністративної відповідальності у зв`язку з чим до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП притягається його законний представник – батько ОСОБА_1 , який неналежним чином виконував обов`язки щодо виховання сина, чим порушив вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 55 ЗУ «Про освіту».
Під час розгляду справи ОСОБА_1 винуватим себе не визнав. Зазначив, що виконує свої батьківські обов`язки належно.
Захисник Тиховський Т.О. просив провадження у справі закрити. Посилається на те, щозміст об`єктивної сторони правопорушення при викладенні обставин його ухинення не розкрито і не описано, а лише констатовано факт вчинення такого порушення, без посилання на конкретну норму Закону, що є недопустимим. В протоколі не зазначено, не виконання яких саме, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей було порушено особою, що притягається до адміністративної відповідальності.
Твердження інспектора, який складав протокол не знаходить свого підтвердження в чому проявилася об`єктивна сторона, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП, зокрема те, чи взагалі ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_2 (які саме дії вчинив чи не вчиняв ОСОБА_1 спрямовані на ухилення від виконання батьківських обов`язків), чи була заподіяна шкода інтересам ОСОБА_3 .
Звертає увагу, що інцидент між неповнолітніми ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбувся в приміщенні навчального закладу Ліцею №45 ЛМР на 7-му уроці хімії в місці, де буквально поруч за столом сидів вчитель ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 є дитиною з особливими освітніми потребами, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: гіперактивні розлади поведінки та уваги, нервові тіки; та користується усіма правами дитини з інвалідністю, а саме здобуває освіту за інклюзивною формою навчання (у інклюзивному класі), та за ним, як учнем, закріплений асистент вчителя.
Маючи такі розлади поведінкової психіки у стані загострення неповнолітній не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому за ОСОБА_2 під час навчального процесу за інклюзивною формою навчання і закріплений асистент вчителя, однак наголошують і на тому, що асистент був відсутній як на уроці, де відбувся інцидент, так і вподальшому, хоча мабуть повідомлений про ситуацію.
Зазначає, що батьки проявлять піклування щодо дитини, тим самим виконують сумлінно свій обов`язок щодо утримання дитини, її виховання та забезпечення за нею контролю.
Свідок ОСОБА_5 показав, що працює вчителем хімії у Ліцеї №45 ЛМР. Під час уроку хімії між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувся конфлікт. ОСОБА_3 відповідав біля дошки, коли в той час до нього підійшов ОСОБА_2 і стояв біля нього. ОСОБА_3 не міг відповідати, бо йому заважав ОСОБА_2 посмішками та перебиваннями. Після відповіді ОСОБА_3 вчитель сів за комп`ютер, щоб оцінити учня і побачив як ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_3 в обличчя та спину. ОСОБА_5 розборонив учнів та викликав класного керівника.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її представника, свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП з наступних підстав.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, склад адміністративного правопорушення включає в себе об`єкт, суб`єкт, об`єктивну та суб`єктивну сторони.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, полягає у вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.
У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП працівниками поліції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №134156 від 11.06.2026, відеозапис з нагрудних камер поліцейських, рапорт інспектора відділу «Служба освітньої безпеки» УПП у Львівській області ДПП від 11.06.2026, свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , пояснення ОСОБА_6 від 25.05.2026, психолого-педагогічну характеристику учня 8-Б класу ОСОБА_2 від 27.05.2026, протокол зустрічі від 22.05.2026, пояснення ОСОБА_7 від 25.05.2026, пояснення ОСОБА_8 від 29.04.2026, пояснення ОСОБА_9 від 30.04.2026, пояснення ОСОБА_10 від 25.05.2026.
Захисником Тиховським Т.О. долучено висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 05.01.2024р.; висновок про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 04.04.2025р.; консультативний висновок лікаря дитячого психіатра від 26.10.2023р. висновки обстеження ТОВ «Дитячий Центр Здоров`я» від 19.03.2026р. рецептів, виданих ОСОБА_11 на лікарський засіб «Atomoxetin»; відповіді Управління розвитку освіти ЛМР від 03.06.2026р. №2701-вих-80411 на звернення ОСОБА_1 ; відповіді Ліцею №45 ЛМР від 01.06.2026р. №01-17152 на адвокатський запит ОСОБА_12 ; наказ про результати розслідування комісії з розгляду випадків булінгу Ліцею №45 ЛМР від 28.05.2026р. №01-05/118; наказ про призначення відповідальної особи за роботу з сервісом «Кнопка безпеки ГОВОРИ» Ліцею №45 ЛМР від 02.10.2025р. №01-05/273; наказ про оголошення догани класному керівнику 8-Б класу ОСОБА_13 . Ліцею № НОМЕР_2 ЛМР від 26.05.2026р. №05-01/125-к; відповіді Управління розвитку освіти ЛМР від 12.06.2026р. №2701-вих-85484 на звернення ОСОБА_1 ; скріншоти із сторінок мережі Instagram; постанову Львівського апеляційного суду від 05.03.2026р. по справі №465/10739/25; транскрібацію аудіо з USB- накопичувача «MediaRange»; USB- накопичувач «Мedia Range»; скріншот переписки ОСОБА_1 та директора Ліцею №45 ЛМР ОСОБА_14 через Viber: листа ЛММГО «Станиця Львів Пласту- НСОУ»; скріншот переписки ОСОБА_1 та інспектора відділу «Служба освітньої безпеки» УПП Львівській області ОСОБА_15 через Viber; похвальний лист Грицик Злати від 29.05.2026р.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 встановлено діагноз розладу дефіциту уваги та гіперактивності, він навчається за програмою для дітей з особливими освітніми потребами, перебуває на обліку фахівців психолого-педагогічної служби, проходить інклюзивне навчання та консультації психологів, і за рішенням відповідної комісії за ним закріплений асистент вчителя. Матеріалами справи (висновками лікаря-психіатра, висновками комплексної та повторної психолого-педагогічної оцінки розвитку особи, консультативними висновками, а також психолого-педагогічною характеристикою, складеною і підписаною керівництвом Ліцею № 45 ЛМР) підтверджується, що батьки постійно вживають заходів для корекції поведінкових розладів сина: забезпечують спостереження психіатрів і психологів, придбавають призначені медичні препарати (в тому числі препарат, який в Україні не реалізується і закуповується за кордоном), організовують дитині розвивальне дозвілля.
Судом встановлено, що конфлікт між учнями стався не на перерві чи в позаурочний час, а безпосередньо під час сьомого уроку хімії, тобто в межах освітнього процесу, організація та безпека якого забезпечується навчальним закладом, а не батьками, які об`єктивно позбавлені можливості здійснювати нагляд за дитиною під час уроку.
Конфлікт виник у класі, де в цей момент перебував учитель хімії ОСОБА_8 , який сидів за власним столом поруч із місцем, де діти відповідали біля дошки, тобто безпосередній педагогічний контроль за поведінкою учнів у цей час покладався саме на вчителя.
При цьому, оскільки ОСОБА_2 здобуває освіту за інклюзивною формою навчання і потребує психолого-педагогічного супроводу саме через встановлені йому розлади поведінки, за ним відповідним рішенням закріплений асистент вчителя, присутність якого на кожному уроці є складовою організації інклюзивного навчання, що забезпечується закладом освіти. Проте, судом встановлено, що асистент вчителя був відсутній саме на уроці хімії, під час якого стався конфлікт, попри обізнаність закладу освіти щодо потреби дитини в такому супроводі. Відсутність асистента вчителя на уроці, де психолого-педагогічний супровід дитини з особливими освітніми потребами мав забезпечуватися закладом освіти, а не безпосередньо батьком, виключає можливість покладення на ОСОБА_1 відповідальності за подію, що відбулася в межах освітнього процесу під наглядом навчального закладу.
З огляду на встановлені розлади поведінкової психіки дитини, за наявності яких, як це цілком закономірно, у стані загострення неповнолітній не в повній мірі усвідомлює значення своїх дій та керує ними, саме таке порушення психологічного стану, а не неналежне виховання з боку батька, є причиною поведінки ОСОБА_2 на уроці.
Разом із цим суд вважає, що матеріали справи не дають достатніх підстав для висновку про наявність у діях неповнолітнього ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Дрібне хуліганство передбачає умисні дії, які грубо порушують громадський порядок і спокій громадян, вчиняються з мотивів явної неповаги до суспільства та спрямовані на порушення нормального функціонування громадського місця. Натомість із досліджених доказів убачається, що подія мала характер раптового конфлікту між двома учнями, який виник безпосередньо під час навчального процесу у класі, а не умисних хуліганських дій, спрямованих на демонстративне порушення громадського порядку.
При цьому суд враховує, що неповнолітній має підтверджені медичними документами поведінкові та нейропсихологічні розлади, у зв`язку з чим навчається за інклюзивною формою та потребує постійного психолого-педагогічного супроводу. Такі обставини свідчать про те, що поведінка дитини була обумовлена особливостями її психоемоційного стану та розвитку, а не прагненням продемонструвати явну неповагу до суспільства чи порушити громадський порядок. Відтак у даному випадку відсутня характерна для складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суб`єктивна сторона у вигляді хуліганського мотиву, а сам конфлікт не може бути ототожнений із дрібним хуліганством лише з огляду на факт застосування фізичної сили.
Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, а подія, яка стала підставою для складення протоколу, відбулася під час освітнього процесу за обставин, коли безпосередній нагляд за дитиною мав забезпечуватися навчальним закладом (учителем та відсутнім асистентом вчителя), в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.
Дослідивши матеріали справи суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.
Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно з ст.62 Конституції України.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Оскільки судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та враховуючи, що тільки за наявності такого особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, провадження у справі потрібно закрити.
Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП України,
постановив:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Коліщук З. М.