Справа №295/8479/26
Категорія 38
2/295/4442/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.
при секретарі Желєвій Т.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся в суд із позовом, в якому зазначено, що 04.07.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 отримав як позичальник грошові кошти в сумі 3700,00 грн. шляхом переказу на картковий рахунок. 
Згідно умов договору факторингу, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс», останнє набуло право вимоги до відповідача.
Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів, нарахованих відсотків виникла заборгованість в сумі 12 246,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3700,00 грн., заборгованість за відсотками – 8 546,00 грн.
Посилаючись на відповідні обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12 246,00 грн., відшкодувати судові витрати з оплати судового збору – 2662,40 грн., витрати на професійну правичу допомогу в сумі 4000,00 грн. 

Ухвалою суду від 15.06.2026 року по справі відкрите спрощене позовне провадження, витребувано в АТ «ПУМБ» (ЄДРПОУ 14282829, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) інформацію:
- щодо наявності у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) карткового рахунку, відкритого в АТ «ПУМБ»;
- щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 ;
- виписку по рахунку за номером картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 04.07.2020 по 10.07.2020.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, а в подальшому заяву, в яких наведений учасник заперечує факт укладеня договору та отримання грошових коштів на умовах кредиту, зауважує на відсутності первиннх бухгалтерських документів на підтвердження дійсної заборгованості за договором.
Відповідач акцентує на тому, що строк кредитування згідно умов договору становить 12 днів, при цьому, позивач здійснює нарахування відсотків за пероіод з 04.07.2020 року по 17.10.2020 року.
Посилаючсиь одночасно на невідповідність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу складності справи, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

У поданій відповіді на відзив сторона позивача звертає увагу на відповідності порядку вчинення договору із належною ідентифікацією учасників вимогам Закону України «Про електронну комерцію», вказує на погоджені умовами договору кредиту випадки продовження строку кредитування, що, на думку учасника, зумовлює необхіність задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Матеріали справи містять кредитний договір від 04.07.2020 з визначенням його сторін: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» (товариство) та ОСОБА_1 (позичальник).
Відповідно до п.п. 1.1 договору Товариство зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти (кредит) на суму 3700 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах встановлених цим Договором. 
У відповідності до п.1.2 договору Кредит надається строком на 14 днів від дати отримання кредиту Позичальником. 
Нарахування процентної ставки за користування кредиту залежить від фактичного виконання Позичальником умов цього Договору, яка становить: 1.3.1. Знижена процентна ставка в розмірі 1.2% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 438%) застосовується на період строку надання кредиту (починаючи с першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту), визначеного у п.1.2. цього Договору, якщо в цей строк Позичальник здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 1.3.2. Стандартна процентна ставка в розмірі 2.2% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 803 %) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови зазначені в п.1.3.1. цього Договору для застосування зниженої процентної ставки. 
Згідно з п.1.4 договору розмір процентних ставок, визначених п.1.3. цього Договору, є фіксованим та може бути змінено Товариством в односторонньому порядку лише за умови попереднього письмового повідомлення Позичальника.
Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що 3.1. нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.
Відповідно до розділу 4 договору позичальник має право продовжити строк користування кредитом, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про продовження (пролонгацію). Для продовження строку користування кредитом, Позичальник сплачує Товариству меншу суму із наступних: або нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк, або повну заборгованість по процентах на момент оформлення пролонгації. 
Позичальник має право подовжити строк користування кредитом необмежену кількість разів. Факт оплати Позичальником нарахованих процентів є підставою для оформлення відповідної додаткової угоди до цього Договору. 
При кожному продовженні строку користування кредитом, між Позичальником та Товариством укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами цього Договору. 
Якщо до запланованої дати повернення кредиту, Позичальник бажає продовжити строк користування кредитом, датою продовження строку дії цього Договору та строку користування кредитом є дата, наступна за запланованою.
Між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» і ТОВ «Діджи Фінанс» 05.09.2022 року укладено договір факторингу, згідно якого Клієнт (ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс») зобов`язується відступити Фактору (ТОВ «Діджи Фінанс») Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених Договором.
Так, згідно дослідженого судом витягу з додатку до договору факторингу від 05.09.2022 року відповідач є боржником за договором кредиту від 04.07.2020, за яким обраховується заборгованість у сумі 12 246,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3700,00 грн., заборгованість за відсотками – 8 546,00 грн.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору), Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст. 639 ЦК України (у відповідній редакції), договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (в редакції, чинній на час укладення договору) визначала, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 6 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.
Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом договором про кредит від 04.07.2020 року, довідкою про ідентифікацію з відомостями щодо дати і часу направлення одноразового ідентифікатора, довідкою ТОВ «Платежі онлайн» щодо успішного переказу грошових коштів в сумі 3700,00 грн. на картку НОМЕР_3 , інформацією з АТ ПУМБ про те, що на ім`я ОСОБА_1 випущено банківську картку НОМЕР_4 , випискою по рахунку з підтвердженням зарахування коштів в сумі 3700,00 грн.
Отже, судом здобуто висновок про виникнення правовідносин, заснованих на договорі кредиту із ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» як первісним кредитором, пов`язане із цим набуття сторонами такого правочину відповідних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. 
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
З дослідженої судом інформації за укладеним договором (розрахунком заборгованості) слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість. 
При вирішенні питання розміру заборгованості, що підлягатиме до стягнення з відповідача, суд зазначає таке.
Верховний Суд неодноразово наводив висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. 
Відповідно до встановлених судом умов кредитування за договором учасники правовідносин погодили строк кредитування 14 днів, по завіршенню яких позичальник зобов`язаний повернути кредит, що, у свою чергу, виявляє можливість нарахування відсотків в порядку ст. 1048 ЦК України протягом такого періоду.
Твердження сторони позивача про фактичне продовження строку кредитування не підтверджується встановленими судом обставинами.
В даному випадку слід звернути увагу, що відповідно до п.п. 4.2., 4.3 договору факт оплати позичальником нарахованих процентів є підставою для оформлення відповідної додаткової угоди до цього Договору.
При кожному продовженні строку користування кредитом, між Позичальником та Товариством укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами цього Договору.
Відомості про укладення між учасниками додаткових угоди відсутні.
Суд додає, що у постанові від 04.02.2020 р. у справі №912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила: «Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».
Здійснюючи аналіз змісту договору кредиту, укладеного між учасниками, суд приходить до висновку про необхідність тлумачення пункту 3.1 договору саме як такого, що скерований на досягнення домовленостей щодо застосування відсоткової ставки за порушення грошового зобов`язання, що за своїм характером узгоджується з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України.
При цьому, стороною позивача не заявляються вимоги про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, акцентується увага на пунктах 4.1 – 4.4 договору щодо продовження строку кредитування. 
В даному випадку слід звернути увагу, що обов`язок суду всебічно та повно встановити характер виниклих правовідносин між сторонами та фактичні умови взятих учасниками на себе зобов`язань, що обумовлює право суду самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію, не може визнаватись абсолютним. У виниклому спорі суд не вправі підмінити підстави позову, окреслені позивачем, лише з урахуванням заявленої до стягнення грошової суми як загального запиту сторони. Ініціативна дія суду в такому випадку фактично унеможливлює здатність сторони відповідача діяти ефективно на захист власної позиції.
Принцип «jura novit curia», з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З другого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції й надання доказів в умовах нової кваліфікації судом правовідносин (рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2021 року у справі «Гусєв проти України» (скарга № 25531/12).
За таких обставин, суд самостійно здійснює обрахунок заборгованості, що включає підтверджений розмір заборгованості за тілом кредиту, а також заборгованість за нарахованими у строк кредитування відсотками:
3700,00 грн. + (3700,00 грн. * 2.2 % * 14 днів / 100) = 3700,00 грн. + 1139,60 грн. = 4839,60 грн. 
Відповідна сума підлягає до стягнення з відповідача.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено на рівні 4839,60 грн. із заявлених 12 246,00 грн, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в суму 1052,33 грн.
Витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача пропорційно до задоволених вимог складатимуть 1581,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу на користь відповідача, пропорційно до розміру вимог, у задоволені яких відмовлено – 1818,18 грн.
Згідно з ч. 10, п.3. ч.3, ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. 
Приймаючи до уваги, що відповідач фактично заперечував значимі для справи обставини, зокрема, щодо дійсного започаткування кредитних правовідносин, що в подальшому спростовано інформацією про надходження коштів на рахунок відповідача, суд, здійснюючи розподіл, вважає необхідним залишити без відшкодування на користь такого учасника різниці у витратах на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, адреса місцезнаходження: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1) заборгованість за кредитним договором від 04.07.2020 року в сумі 4839,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 1052,33 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов