Провадження № 2/679/790/2026
Справа № 679/610/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В:
І.Зміст позовних вимог.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 30.07.2024 між ТОВ «НоваПей Кредит» та ОСОБА_1 укладено публічний договір про споживчий кредит (публічна пропозиція) за продуктом «Розстрочка NovaPay», шляхом підписання позичальником заяви про приєднання № 179827. Кредитні кошти надано позичальнику у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на зазначений при укладенні договору платіжний рахунок. 
12.11.2025 між ТОВ «НоваПей Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12112025 за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 179827 від 30.07.2024 до відповідачки ОСОБА_1 у загальному розмірі 59959,76 грн.
Крім того, 02.07.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори № 01868-07/2024 та № 01813-07/2024 від 02.07.2024, а 02.08.2024 кредитний договір № 01825-08/2024, які підписано електронними підписами позичальника, що відтворені шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на зазначений нею номер мобільного телефону. Відповідно до умов вказаних договорів кредитодавець надав відповідачці кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти, які надані відповідачкою первісному кредитору.
19.11.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 191124/2 за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 01868-07/2024 від 02.07.2024 у загальному розмірі 24000,00 грн та кредитним договором № 01813-07/2024 від 02.07.2024 у загальному розмірі 24000,00 грн.
24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122024 за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 01825-08/2024 від 02.08.2024 у загальному розмірі 33000,00 грн.
Первісні кредитори свої зобов`язання за договорами виконали повністю, перерахувавши кредитні кошти на вказаний позичальником при укладені договору банківський картковий рахунок.
Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків у строки і на умовах, передбачених кредитними договорами належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість:
за кредитним договором № 179827 від 30.07.2024 у загальному розмірі 59959,76 грн, з яких: 40809,76 грн заборгованість за тілом кредиту, 17500,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, 1650,00 грн заборгованість за штрафом; 
за кредитним договором № 01868-07/2024 у загальному розмірі 24000,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 9000,00 грн заборгованість за процентами, 10000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями; 
за кредитним договором № 01813-07/2024 у загальному розмірі 24000,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 9000,00 грн заборгованість за процентами, 10000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями;
за кредитним договором № 01825-08/2024 від 02.08.2024 заборгованість у загальному розмірі 33000,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 18000,00 грн заборгованість за процентами, 5000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями.
Зважаючи на те, що відповідачка станом на день подання позову належним чином не виконала умови кредитних договорів та не повернула кредитні кошти позивач, який набув права грошової вимоги до відповідачки, просить стягнути з неї на свою користь заборгованість у загальному розмірі 140959,76 грн та понесені судові витрати. 
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді від 04.05.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
05.08.2026 до суду від представника відповідачки Нікітюка П.М. надійшли письмові пояснення щодо позову в яких представник просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на те, що умови укладених між первісними кредиторами та відповідачкою кредитних договорів є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Крім того, позивачем не доведено наявність у відповідачки заборгованості за спірними кредитними договорами, в тому числі і з причини не надання доказів перерахування кредитних коштів позичальнику.
07.08.2026 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача ОСОБА_2 щодо прозову у яких зазначено, що підписавши кредитні договори відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з їх умовами. При укладенні договорів волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочини вчинено у формі, встановленій законом, та були спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ними, а саме отримання кредитних коштів позичальником. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, отримавши від останньої всю, передбачену законодавством інформацію, перед укладанням кредитного договору. Кредиті кошти були зараховані на рахунок позичальника, зазначений при укладенні договору, і відповідачка не позбавлена можливості, як власник вказаного рахунку, спростувати інформацію про зарахування кредитних коштів. 
Ухвалою суду від 20.08.2026 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів та про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк» інформації, що містить банківську таємницю. 
10.09.2026 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від АТ «ПриватБанк» надійшла інформація про належність карткового рахунку № НОМЕР_1 та виписка про рух коштів за вказаним картковим рахунком.
Зважаючи на те, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не надходило, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами, що відповідає вимогам ч.5 ст. 279 ЦПК України. 
ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 30.07.2024 між ТОВ «НоваПей Кредит» та ОСОБА_1 укладено Публічний договір про споживчий кредит (публічна пропозиція) за продуктом «Розстрочка NovaPay», шляхом підписання заяви про приєднання №179827 до Публічного договору про споживчий кредит, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 50000,00 грн. зі строком користування 12 місяців до 30.07.2025.
Відповідно до пункту 2.17-2.18 заяви кредит надається протягом 1 (одного) календарного дня з моменту підписання заяви у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на платіжний рахунок позичальника відкритий у ТОВ «НоваПей», використовуючи реквізити платіжної карти емітованої до цього рахунку. 
Згідно з пунктами 2.3, 2.4 заяви тип процентної ставки фіксована, розмір процентної ставки 0,00001% річних. При нарахуванні процентів враховується перший та не враховується останній день користування кредитом. 
За змістом пунктів 2.6-2.7 заяви комісія за надання фінансового інструменту (кредиту) 3,5% в місяць (42% в рік), яка нараховується за договором, є платою за надання фінансового інструменту (кредиту). Розрахунок комісії здійснюється за весь строк користування кредитом, в дату видачі кредиту, від суми загальної кредиту, нараховується та сплачується рівномірно, щомісяця, протягом строку користування кредитом згідно з Графіком платежів. У випадку фактичного дострокового погашення кредиту комісія за погашені періоди, коли фактично позичальник не користується кредитом, не нараховується та не сплачується.
Пунктом 2.7 заяви передбачено, що загальні витрати за кредитом становлять 21000,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка визначена на рівні 97,21% річних (пункт 2.8), а орієнтовна загальна вартість кредиту складає 71000,00 грн (пункт 2.9).
Пунктами 3.1-3.2 встановлено, що повернення кредиту та сплата платежів здійснюється згідно з графіком платежів, розрахунковою датою платежу є 25 число кожного місяця. Разом з тим, пунктом 3.5. заяви визначено, що рекомендованою датою внесення платежу є дата, яка передує даті за графіком для уникнення прострочень.
У п. 5.4-5.5 заяви сторони погодили, що позичальник зобов`язаний сплатити за вимогою кредитодавця штраф у розмірі 150,00 гривень за кожен випадок прострочення виконання зобов`язання за договором - несплати або несвоєчасне внесення платежу згідно графіку платежів. Штраф нараховується, якщо має місце порушення позичальником графіку платежів на строк від 5 календарних днів. 
Вказаний договір підписано ОСОБА_1 ОТР-паролем 30.07.2024.
На виконання умов вищезазначеного договору 30.07.2024 ТОВ «НоваПей Кредит» здійснило зарахування грошових коштів у розмірі 50000,00 гривень на рахунок отримувача ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № 179827 від 30.07.2024, призначення платежу: видача споживчого кредиту за заявою про приєднання № 179827 до умов Публічного договору про споживчий кредит за продуктом «Розстрочка NovaPay» від 30.07.2024 ОСОБА_1 .
Згідно проведеного ТОВ «НоваПей Кредит» за період з 30.07.2024-11.11.2025 розрахунку заборгованості за договором № 179827 від 30.07.2024 така складає 59956,76 грн, з яких: 40809,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17500,00 грн заборгованість за комісією, 1650,00 грн заборгованість за штрафами. 
12.11.2025 між ТОВ «НоваПей Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12112025, відповідно до умов якого ТОВ «НоваПей Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 12.11.2025 до договору факторингу № 12112025 від 12.11.2025 ТОВ «НоваПей Кредит» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 179827 у сумі 59959,76 грн, з яких: 40809,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17500,00 грн сума заборгованості за комісією, 1650,00 грн сума заборгованості за штрафом. 
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» проведено оплату за відступлення права вимоги за вказаним договором факторингу, що підтверджується платіжною інструкцією № 173 від 12.11.2025.
Також, 02.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності, платності було укладено договір про надання фінансового кредиту № 01825-08/2024. 
Відповідно до умов договору сума кредиту складає 10000,00 грн, строк кредитування 120 днів з 02.08.2024 по 29.11.2024, процентна ставка 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредитування (п.п. 1.1, 1.2, 1.4 Договору). 
Пунктом 1.6 Договору визначено, що кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_2 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
Відповідн до п. 5.3 договору у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, або його сплати не у повному обсязі, Товариство у перший день прострочення нараховує клієнту штраф у розмірі 100% від суми несплаченого у встановленні Графіком платежів строки платежу. Штраф нараховується за порушення по кожному платіжному (розрахунковому періоду) окремо. Загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. 
Вказаний Договір укладений між сторонами в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором W 3601, як і графік платежів, що є додатком № 1 до Договору та Паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, платіжна карту № НОМЕР_1 емітовано у банку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . З виписки по вказаному картковому рахунку вбачається факт зарахування 02.08.2024 кредитних коштів у розмірі 10000,00 гривень. 
Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Аванс Кредит» взяті на себе зобов`язання за договором № 01825-08/2024 від 02.08.2024 виконав належним чином надавши відповідачці у повному обсязі кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн.
Разом з тим, ОСОБА_1 умови договору № 01825-08/2024 від 02.08.2024 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредиту у сумі 33000,00 грн, яка складається з: 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18000,00 гривень заборгованість за відсотками, 5000,00 гривень штраф, що відображено у розрахунку долученому до позовної заяви. 
24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» за плату відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників вказаних у Реєстрі боржників. 
Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 21122024 від 24.12.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 у сумі 33000,00 гривень, з яких: 10000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 18000,00 гривень сума заборгованості за процентами, 5000,00 гривень сума заборгованості за штрафними санкціями. 
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» проведено оплату за відступлення права вимоги за вказаним договором факторингу, що підтверджується платіжною інструкцією № 588 від 27.12.2024.
Крім того, 02.07.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності, платності було укладено договір про надання фінансового кредиту № 01868-07/2024. 
Відповідно до умов договору сума кредиту складає 5000,00 грн, строк кредитування 120 днів з 02.07.2024 по 29.10.2024, процентна ставка 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредитування (п.п. 1.1, 1.2, 1.4 Договору). 
Пунктом 1.6 договору визначено, що кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи реквізити платіжної картки № 4449-49хх-хххх-3444 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
Відповідн до п. 5.3 договору у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, або його сплати не у повному обсязі, Товариство у перший день прострочення нараховує клієнту штраф у розмірі 100% від суми несплаченого у встановленні Графіком платежів строки платежу. Штраф нараховується за порушення по кожному платіжному (розрахунковому періоду) окремо. Загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. 
Вказаний договір укладений між сторонами в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором W 0312, як і графік платежів, що є додатком № 1 до Договору та Паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, платіжну карту № НОМЕР_1 емітовано у банку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . З виписки по картковому рахунку вбачається факт зарахування 02.07.2024 кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн. 
Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Аванс Кредит» взяті на себе зобов`язання за договором № 01868-07/2024 від 02.07.2024 виконав належним чином надавши відповідачці у повному обсязі кредитні кошти у розмірі 5000,00 гривень.
Разом з тим, ОСОБА_1 умови договору № 01868-07/2024 від 02.07.2024 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість по кредиту у сумі 24000,00 гривень, яка складається з: 5000,00 гривень заборгованість за кредитом, 9000,00 гривень заборгованість за відсотками, 10000,00 гривень штраф, що відображено у розрахунку долученому до позовної заяви. 
Крім того, 02.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 01813-07/2024 на умовах строковості, зворотності, платності.
Відповідно до умов договору сума кредиту складає 5000,00 грн, строк кредитування 120 днів з 02.07.2024 по 29.10.2024, процентна ставка 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредитування (п.п. 1.1, 1.2, 1.4 Договору). 
Пунктом 1.6 договору визначено, що кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_2 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
Відповідн до п. 5.3 договору у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, або його сплати не у повному обсязі, Товариство у перший день прострочення нараховує клієнту штраф у розмірі 100% від суми несплаченого у встановленні Графіком платежів строки платежу. Штраф нараховується за порушення по кожному платіжному (розрахунковому періоду) окремо. Загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. 
Вказаний Договір укладений між сторонами в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором W 3215, як і графік платежів, що є додатком № 1 до Договору та Паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, карту № НОМЕР_1 емітовано у банку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . З виписки по картковому рахунку вбачається факт зарахування 02.07.2024 кредитних коштів у розмірі 5000,00 гривень. 
Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Аванс Кредит» взяті на себе зобов`язання за договором № 01813-07/2024 від 02.07.2024 виконав належним чином надавши відповідачці у повному обсязі кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн.
Разом з тим, ОСОБА_1 умови договору № 01813-07/2024 від 02.07.2024 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість по кредиту у сумі 24000,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн заборгованість за кредитом, 9000,00 грн заборгованість за відсотками, 10000,00 грн штраф, що відображено у розрахунку долученому до позовної заяви. 
19.11.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19112024/2, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» за плату відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників вказаних у Реєстрі боржників. 
Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19112024/2 від 19.11.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 01868-07/2024 у сумі 24000,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 гривень сума заборгованості за процентами, 10000,00 гривень сума заборгованості за штрафними санкціями; за договором № 01813-07/2024 у сумі 24000,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000,00 гривень сума заборгованості за процентами, 10000,00 гривень сума заборгованості за штрафними санкціями.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» проведено оплату за відступлення права вимоги за вказаним договором факторингу, що підтверджується платіжною інструкцією № 545 від 22.11.2024.
Позивач зазначає, що після відступлення первісними кредиторами права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунок позивача.
Оскільки ОСОБА_1 умови кредитних договорів належним чином не виконала, позивач, як новий кредитор у зобов`язанні, звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.
ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для цього виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та на надану відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зібрані у справі докази вказують на те, що 30.07.2024 між ТОВ «НоваПей Кредит» та ОСОБА_1 , а 02.07.2024 та 02.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , у електронній формі, що не суперечить вимогам Закону України «Про електронну комерцію», укладено договори № 179827, № 01868-07/2024, № 01813-07/2024 та 01825-08/2024 відповідно, за умовами яких позичальник отримала кредитні кошти у загальному розмірі 70000,00 гривень (50000+10000+5000+5000), шляхом їх безготівкового перерахунку на вказаний при укладені договору рахунок, взявши на себе зобов`язання повернути кредит та виконати інші зобов`язання передбачені договором. 
Факт отримання відповідачкою кредитних коштів по кожному із договорів та неналежного виконання нею взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 не спростовано. 
Умови договорів про сплату процентів за користування кредитом не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін, оскільки розмір процентної ставки погоджено за домовленістю сторін, договори укладено в електронній формі, з їх умовами відповідачка була ознайомлена та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання. Кредитні договори укладено на визначений термін, і відповідно до їх умов відповідачка повинна сплатити проценти, що є платою за користування кредитом.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За матеріалами справи 19.11.2024 між первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 191124/2, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором №01868-07/2024 від 02.07.2024 та договором № 01813-07/2024 від 02.07.2024.
24.12.2024 між первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24122024, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 01825-08/2024 від 02.08.2024.
12.11.2025 між первісним кредитором ТОВ «НоваПей Кредит» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12112025, за умовами якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 179827 від 30.07.2024.
Відтак, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» правомірно вимагає стягнення з відповідачки на свою користь заборгованості за вказаними кредитними договорами, яка складається із тіла кредиту та нарахованих відсотків. 
При цьому, перевіряючи розрахунок заборгованості в частині нарахування комісії за надання кредиту та штрафних санкцій суд дійшов висновку про таке.
Умовами укладеного між «ТОВ «НоваПей Кредит» та ОСОБА_1 кредитного договору № 179827 від 30.07.2024 передбачено сплату позичальником комісії за надання фінансового інструменту (кредиту): 3,5% в місяць (42% в рік). Комісія, що нараховується за Договором, є платою за надання фінансового інструменту (кредиту). Розрахунок комісії здійснюється за весь строк користування кредитом, в дату видачі кредиту, від загальної кредиту суми, нараховується та сплачується рівномірно, щомісяця, протягом строку користування кредитом згідно із Графіком платежів.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Разом з тим, відповідно до частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення».
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 12 вересня 2023 року в цивільній справі № 204/224/21, констатуючи відсутність виключної правової проблеми з приводу встановлених банками різного роду комісій у кредитних договорах, які є нікчемними, наголосила на тому, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає, передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі (а) за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи (б) за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи (в) за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Оскільки послуга з надання фінансового інструменту (кредиту) спожита позичальником одноразово в момент перерахування коштів, тому встановлення щомісячної плати (комісії) за цю разову дію протягом усього строку договору є безпідставним, несправедливим і таким, що порушує права споживача.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Судом встановлено, що фактична видача (надання) кредитних коштів за договором № 179827 від 30.07.2024 у розмірі 50000,00 гривень відбулася разово 30.07.2024. Оскільки послуга з надання фінансового інструменту була фактично спожита позичальником одноразово в момент перерахування коштів, встановлення щомісячної плати (комісії) за цю разову дію протягом усього строку дії договору є безпідставним і таким, що порушує права споживача.
Таким чином, первісний кредитор вправі був нараховувати відповідачці комісію за надання кредити лише одноразово у розмірі 1750,00 гривень у день видачі кредиту 30.07.2024. 
Умова кредитного договору про подальше щомісячне стягнення комісії за надання фінансового інструменту є нікчемною, оскільки видача коштів відбувалась разово.
З розрахунку заборгованості за договором № 179827 від 30.07.2024 вбачається, що у період з 30.07.2024 по 25.10.2025 відповідачці ОСОБА_1 нараховано комісію за надання кредиту у загальному розмірі 21000,00 гривень (1750 грн х 12 платежів), в рахунок погашення якої за вказаний період ОСОБА_1 сплачено 3500,00 гривень. Як вже зазначалося правомірним було нарахування комісії одноразово у розмірі 1750,00 гривень. 
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про нікчемність умов укладеного між сторонами договору в частині нарахування щомісячної комісії за надання кредиту протягом усього строку дії договору, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 16500,00 гривень задоволенню не підлягають, а частково внесені відповідачкою та зараховані кредитором на погашення такої комісії грошові кошти у сумі 1750,00 гривень (3500-1750) слід зарахувати на погашення тіла кредиту, таким чином розмір заборгованості за тілом кредиту за договором № 179827 від 30.07.2024, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 39059,76 гривень (40809,76-1750).
Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу за договором № 1798257 від 30.07.2024 в розмірі 1650,00 гривень, за договором № 01825-08/2024 від 02.08.2024 у розмірі 5000,00 гривень, за договором № 01868-07/2024 від 02.07.2024 у розмірі 10000,00 гривень, за договором № 01813-07/2024 від 02.07.2024 у розмірі 10000,00 гривень суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який діє і на даний час.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної у ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що оскільки умови кредитних договорів № 179827 від 30.07.2024, № 01825/08/2024 від 02.08.2024, № 01868-07/2024 від 02.07.2024, № 01813-07/2024 від 02.07.2024 про сплату відповідачкою у період дії в Україні воєнного стану нарахованих штрафних санкцій, як міри відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань на користь позикодавця, суперечать пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у загальному розмірі 26650,00 гривень (1650+5000+10000+10000) задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного та враховуючи, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 179827 від 30.07.2024, договором № 01825/08/2024 від 02.08.2024, договором № 01868-07/2024 від 02.07.2024, договором № 01813-07/2024 від 02.07.2024 належним чином не виконала, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість:
за договором № 179827 від 30.07.2024 у розмірі 39059,76 гривень, що складаєься із заборгованості за тілом кредиту;
за договором № 01825/08/2024 від 02.08.2024 у розмірі 28000,00 гривень, з яких: 10000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 18000,00 гривень заборгованість за відсотками;
за договором № 01868-07/2024 від 02.07.2024 у розмірі 14000,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 9000,00 гривень заборгованість за відсотками;
за договором № 01813-07/2024 від 02.07.2024 у розмірі 14000,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 9000,00 гривень заборгованість за відсотками, 
всього 95059,76 гривень.
V. Розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що розмір понесених позивачем судових витрат складається із судового збору в сумі 2662,40 гривень.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1795,25 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (67,43% ціни позову).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість:
за договором про споживчий кредит № 179827 від 30.07.2024 у розмірі 39059 гривень 76 копійок;
за кредитним договором № 01825-08/2024 від 02.08.2024 у розмірі 28000 гривень 00 копійок;
за кредитним договором № 01868-07/2024 від 02.07.2024 у розмірі 14000 гривень 00 копійок;
за кредитним договором № 01813-07/2024 від 02.07.2024 у розмірі 14000 гривень 00 копійок,
всього 95059 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятдесят дев`ять) гривень 76 копійок. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1795 (одну тисячу сімсот дев`яносто п`ять) гривень 25 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено 14 вересня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: вул. Лісова, буд. 2, м. Бровари, Броварський район, Київська область, 07400. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк