Справа № 364/623/26
Провадження № 2/364/517/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року, Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуючої судді  Моргун Г.Л.,
за участю секретаря судового засідання  Сіваченко Л.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, справу за позовом 
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 )
до 
ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_4 )
про стягнення аліментів, 

УСТАНОВИВ:
17.06.2026 позивачка звернулася до суду із названою позовною заявою, вказуючи, що 27.04.2019 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідач 11.06.2026 повідомив позивачку, що отримав постанову в виконавчому провадженні НОМЕР_5 про арешт його коштів та заблоковані банківські картки і що він не має можливості надалі перераховувати кошти на утримання сина, оскільки має відповідати за свої боргові зобов`язання.
Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, таким чином ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину.
Позивачка, враховуючи викладене та посилаючись на ст. ст. 75, 84, 105, 110, 112, 180-182 СК України, ст. ст. 28, 175-177, 274-279 ЦПК України, просить суд:
- аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 75% від офіційного грошового забезпечення та отриманих доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
24.06.2026 у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 21.07.2026.
Станом на 21.07.2026 сторони про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи належним чином повідомлені, шляхом отримання відповідних процесуальних документів в електронному кабінеті в ЄСІТС, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.36-39).
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.
Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо.
Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило.
З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи.
Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивачки викладену у позові, відзив відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, що 27.04.2019 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 578. Після реєстрації позивачка стала носити прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 24). У подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зроблено актовий запис № 63 (а.с. 21).
В позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона звернулася до суду та ставить питання про стягнення аліментів на дитину. Таке твердження позивачки відповідачем наразі не спростовано. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань.
Так, непорушним конституційним правом кожної неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення повноліття.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України.
Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положеннями ч. 2 названої статті, а саме, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Із п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.
Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховує, що відповідач є особою працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, при цьому доказів неможливості надання такої допомоги суду не надано. Крім того, обов`язок щодо утримання дитини покладається на обох батьків.
Посилання позивачки у позовній заяві на те, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 на кошти відповідача накладено арешт та заблоковано його банківські рахунки, у зв`язку із чим останній не має можливості самостійно перераховувати кошти на утримання сина та повинен відповідати за своїми борговими зобов`язаннями, а тому аліменти підлягають стягненню у розмірі 75 % від його офіційного грошового забезпечення та отриманих доходів, не є достатньою підставою для визначення їх саме у такому розмірі. Зазначені позивачкою обставини свідчать про існування у відповідача боргових зобов`язань, однак самі по собі не можуть бути підставою для відступу від загального підходу до визначення розміру аліментів на утримання однієї дитини.
Даючи оцінку позиції відповідача, викладеній ним у відзиві (а.с. 36), зокрема щодо визнання позовних вимог, суд зазначає, що саме по собі визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України суд приймає визнання позову лише у разі, якщо воно є безумовним, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому суд не позбавлений обов`язку перевірити наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених вимог та надати оцінку поданим сторонами доказам.
Разом з тим зазначені обставини самі по собі не свідчать про необхідність визначення розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 75 % заробітку (доходу) відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність відступу від загального підходу до визначення розміру аліментів на одну дитину.
А відтак, враховуючи загальний підхід до визначення розміру аліментів на утримання однієї дитини у частці від заробітку (доходу) платника аліментів та відсутність підстав для визначення їх в іншому розмірі, враховуючи вік дитини, обов`язок обох батьків щодо її утримання, відсутність встановлених судом обставин, які б свідчили про необхідність визначення аліментів в іншому розмірі, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позивачку звільнено від сплати судових витрат, відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначеного державою для розгляду справ такої категорії, що складає - 1331,20 грн, станом на час звернення до суду.
Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180-182, 183, 191 СК України, ст. ст. 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.06.2026, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , - на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 гривень.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя       Г. Л. Моргун