Справа № 595/862/26
Провадження № 2-а/595/97/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2026 

Бучацький районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого судді   Тхорик І.І.
за участі: секретаря судового засідання   Єдинак Л.С.
представника позивача Ковалівського Б.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Ковалівський Б.В., 20 червня 2026 року, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 734522 від 10 червня 2026 року, винесену капралом поліції поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Децем П.М., відповідно до якої на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн, згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити. Окрім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати, у тому числі сплачений судовий збір. Заявлені вимоги мотивує тим, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 10.06.2026 його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, нібито, керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на законну вимогу працівника поліції, чим порушив п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України. Він не погоджується із вказаною постановою, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки транспортним засобом він не керував, статусу водія не мав, а тому не був суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також інших передбачених законом документів. Отже, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, є саме факт керування транспортним засобом особою, яку притягають до адміністративної відповідальності. Без належного встановлення та доведення факту керування транспортним засобом відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Аналогічний висновок випливає і зі змісту пункту 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого саме водій на вимогу поліцейського зобов`язаний пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та інші передбачені законом документи. Таким чином, обов`язок пред`явити відповідні документи виникає виключно у водія транспортного засобу, тобто в особи, яка фактично здійснює керування транспортним засобом. Сам по собі факт перебування особи біля транспортного засобу, у транспортному засобі або на місці події не свідчить про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Проте, під час винесення оскаржуваної постанови посадовою особою поліції не було забезпечено повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зокрема, не було належним чином встановлено ключову обставину, чи здійснював позивач керування транспортним засобом, а саме ця обставина є визначальною для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Разом із тим, належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт керування позивачем транспортним засобом та вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідачем не наведено. Оскаржувана постанова фактично ґрунтується лише на припущенні посадової особи поліції, що є неприпустимим у провадженні про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Однак, оскаржувана постанова не містить повного та належного опису фактичних обставин, які б підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення. У ній не конкретизовано, на підставі яких саме доказів посадова особа дійшла висновку про те, що позивач керував транспортним засобом та був зобов`язаний пред`явити посвідчення водія. Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем було порушено порядок розгляду справи, передбачений КУпАП. Водночас, позивачу не було належним чином роз`яснено його права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема, право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката та іншими процесуальними правами. Таке порушення є істотним, оскільки фактично позбавило позивача можливості повноцінно реалізувати своє право на захист. Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення оскаржуваної постанови, наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та дотримання встановленої законом процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. У зв`язку з цим сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може вважатися беззаперечним доказом вини позивача, оскільки така постанова є предметом судового оскарження та повинна бути перевірена судом на предмет законності, обґрунтованості й відповідності фактичним обставинам справи. Позивач вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Ухвалою суду від 25 червня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
09 липня 2026 року від представника відповідача – Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву посилається на те, що у відповідності до ст. 162 КАС України, відповідач позов не визнає. Як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7345272 від 10 червня 2026 року, позивач ОСОБА_1 10 червня 2026 року о 03 год. 55 хв. у м. Тернопіль по вул. Текстильна, 1 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 та не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, на законну вимогу працівника поліції, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України. Відеозаписом з автореєстратора службового автомобіля працівників поліції зафіксовано факт руху т/з, яким керував позивач. Указом Президента України у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб. Наказом начальника обласної військової адміністрації Тернопільської області 26 лютого 2022 року на Тернопільщині встановлена комендантська година з 22.00 год. до 06.00 год. Тривалість комендантської години була змінена 14 квітня 2022 року – з 23.00 год. до 05.00 год. та 31 березня 2023 року – з 00.00 год. до 05.00 год. У відповідності до п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ від 08.07.2020 № 573, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Таким чином, поліцейський Дець П.М., виносячи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , діяв в межах наданих йому законом повноважень. Після розгляду справи позивача ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови та запропоновано отримати копію постанови. Інспектором при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог ст.ст. 245, 279, 280, 285 КУпАП. Проведено своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи. Постанова винесена на місці у присутності позивача з дотриманням норм ст.ст. 283, 251, 252 КУпАП. З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені у їх сукупному зв`язку вважають, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами та наданим відеозаписом у діях ОСОБА_1 вбачається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Посилання позивача на відсутність у поліцейського повноважень перевіряти посвідчення водія відповідної категорії, оскільки відповідачем не доведено наявність підстав для зупинення транспортного засобу, та як наслідок, у поліцейського не виникло права вимоги пред`явити документи, зазначені в п.п. 2.4, 2.1 ПДР, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не спростовують обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Отже, встановлені обставини свідчать про наявність у діянні позивача ознак та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
15 липня 2026 року від представника позивача, адвоката Ковалівського Б.В., через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшла відповідь на відзив, яку суд приймає в якості письмових пояснень у справі, поданих стороною позивача в порядку ст.44 КАС України (в даній категорії справ, відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив), в яких він вказує, що знаведеними у відзиві доводами сторона позивача не погоджується, оскільки вони не спростовують обставин та правових підстав позовної заяви, а також не підтверджують наявності у діях ОСОБА_1 всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відзив фактично містить загальний виклад положень Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху, нормативно-правових актів, що регулюють заходи правового режиму воєнного стану, та посилання на дію комендантської години. Проте, наведення загальних норм законодавства не звільняє відповідача від обов`язку довести конкретні фактичні обставини, які стали підставою для зупинення транспортного засобу та притягнення саме позивача до адміністративної відповідальності. Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб чи страховий поліс. Отже, обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності є доведення факту керування нею транспортним засобом, а також наявності законної вимоги поліцейського про пред`явлення відповідних документів. Сам факт перебування особи біля автомобіля, в салоні автомобіля або спілкування з працівниками поліції не підтверджує, що саме ця особа керувала транспортним засобом у зазначений у постанові час та у визначеному місці. У відзиві відповідач лише зазначає, що відеозаписом із реєстратора службового автомобіля нібито зафіксовано рух автомобіля, яким керував позивач. Водночас, у відзиві не описано, з якого моменту проводилася відеофіксація, чи є запис безперервним, чи зафіксовано на ньому обличчя водія під час руху автомобіля, яким способом працівники поліції ідентифікували саме ОСОБА_1 , як водія та чи охоплює запис момент зупинення транспортного засобу і подальше спілкування з поліцейськими. Більше того, до відзиву, як зазначено самим відповідачем, додано диск DVD-R саме з фрагментами відеозаписів, а не з повним безперервним записом події. Подання вибірково сформованих фрагментів не дає можливості встановити повну послідовність подій, обставини, які передували зупиненню автомобіля, конкретну причину його зупинення, момент пред`явлення вимоги про надання документів та зміст пояснень позивача. Необґрунтованим є також твердження відповідача про те, що дія комендантської години сама собою підтверджує законність зупинення транспортного засобу. Пунктом 7 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження або заборону руху. При цьому частина третя цієї статті прямо зобов`язує поліцейського повідомити водію конкретну причину зупинення із детальним описом установленої законом підстави. Отже, для посилання на пункт 7 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач повинен надати суду конкретне рішення уповноваженого органу державної влади, яке діяло 10 червня 2026 року, визначало межі, час та зміст обмеження руху транспортних засобів, а також підтвердити, що саме це рішення було фактичною причиною зупинення автомобіля і що про таку причину було повідомлено водію. Проте до відзиву не додано копії відповідного наказу військового командування чи іншого уповноваженого органу, яким на 10 червня 2026 року встановлювалися конкретні обмеження руху транспортних засобів на території міста Тернополя. Не наведено номера, дати та змісту такого наказу, не визначено територію його дії та не доведено, що його положення безпосередньо застосовувалися на вул. Текстильній, 1 у зазначений у постанові час. Загальне посилання у відзиві на існування комендантської години не може замінити належного доказу прийняття та чинності конкретного рішення уповноваженого органу. Наявність воєнного стану не скасовує принципу законності та не надає поліцейським необмеженого права зупиняти будь-які транспортні засоби без зазначення конкретної правової та фактичної підстави. Посилання відповідача на Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1456 від 29 грудня 2021 року, також не підтверджує законності дій працівників поліції. Цим Порядком передбачено, що перевірка документів, огляд і зупинення транспортних засобів під час забезпечення заходів воєнного стану здійснюються уповноваженими особами. Уповноваженою є посадова особа, призначена наказом коменданта, а відповідні заходи здійснюються на підставі наказу військового командування разом із військовою адміністрацією. Право на їх проведення мають особи, безпосередньо визначені в наказі коменданта. Відповідач не надав наказу коменданта, яким працівника поліції, що зупинив автомобіль та виніс оскаржувану постанову, було визначено уповноваженою особою для здійснення відповідних заходів. Не надано також документів про включення цього працівника поліції до складу відповідного патруля, визначення маршруту патрулювання, завдань такого патруля та території, в межах якої він мав право здійснювати заходи правового режиму воєнного стану. Пункт 10 Порядку № 1456 не встановлює безумовного права кожного поліцейського зупиняти будь-який транспортний засіб лише через дію воєнного стану. Таке право належить уповноваженій особі та повинно реалізовуватися за наявності передбачених Порядком підстав, зокрема у разі необхідності обмеження чи заборони руху. Саме існування такої необхідності та повноваження конкретного працівника поліції повинні бути підтверджені належними доказами. Відповідач також не спростував доводів позивача про те, що працівник поліції не повідомив йому конкретної причини зупинення транспортного засобу. У відзиві не зазначено, якими саме словами та в який момент водію було повідомлено причину зупинення, а також не наведено посилання на конкретний фрагмент відеозапису, на якому зафіксовано виконання поліцейським обов`язку, передбаченого частиною третьою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Пункт 2.4 «а» Правил дорожнього руху передбачає обов`язок водія пред`явити документи на вимогу поліцейського. Однак, така вимога повинна бути заявлена поліцейським під час законного здійснення ним своїх повноважень. Відсутність установленої законом підстави для зупинення та неповідомлення водію конкретної причини зупинки ставлять під сумнів законність подальшої вимоги про пред`явлення документів. Відповідач намагається обґрунтувати правомірність постанови обставинами та нормативно-правовими актами, які не були належно відображені й оцінені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Водночас, суд перевіряє законність постанови виходячи з тих обставин і доказів, які існували та були досліджені посадовою особою на момент її прийняття, а не з пояснень, сформованих відповідачем уже після подання позову. Посилання у відзиві на постанови Верховного Суду та рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду не звільняє відповідача від доказування обставин саме цієї справи. Судові рішення, ухвалені за інших фактичних обставин, не можуть замінити доказів того, що 10 червня 2026 року існувала конкретна законна підстава для зупинення автомобіля, що позивач був саме водієм цього автомобіля та що йому було заявлено законну вимогу про пред`явлення посвідчення водія. Крім того, посилання відповідача на судову практику є вибірковим, оскільки у кожній справі суд оцінює конкретні докази, зміст відеозаписів, підставу зупинення та дотримання поліцейським процедури розгляду справи. Правовий висновок про загальний обов`язок водія мати при собі документи не усуває обов`язку відповідача довести факт керування транспортним засобом і законність вимоги про пред`явлення документів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення не може сама собою бути достатнім доказом вини особи, оскільки вона є рішенням суб`єкта владних повноважень, законність та обґрунтованість якого є предметом цього судового спору. Відомості, викладені у постанові, повинні підтверджуватися окремими належними, допустимими та достатніми доказами. Натомість відповідачем не надано конкретного рішення уповноваженого органу про обмеження або заборону руху, чинного у відповідний час і на відповідній території; наказу коменданта про визначення поліцейського уповноваженою особою; доказів повідомлення водію конкретної причини зупинення; повного безперервного відеозапису події; доказів, які беззаперечно ідентифікують позивача як особу, що керувала автомобілем під час його руху; а також доказів належного з`ясування всіх обставин справи до винесення постанови. Таким чином, доводи відзиву ґрунтуються переважно на припущеннях, загальних посиланнях на законодавство та твердженнях працівників поліції. Вони не спростовують доводів позовної заяви та не підтверджують наявності у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП. За відсутності належних і достатніх доказів факту керування позивачем транспортним засобом та законності вимоги про пред`явлення посвідчення водія всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Представник ОСОБА_1 , адвокат Ковалівський Б.В.. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому та просив такий задовольнити.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу слухати у відсутності їх представника.
Заслухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7345272 від 10 червня 2026 року, прийнятої поліцейським 2 взводу 2 роти ГУПП в Тернопільській області Дець П.М., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за те, що він 10.06.2026 о 03:55:46 год. в м. Тернопіль по вул. Текстильна, 1, керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на законну вимогу працівника поліції, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» Правил Дорожнього руху України. 
За відомостями п. 7 постанови до неї додається Н.ГК. 473072, 472404.
На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно із ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 вказаного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно з п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;
2) охорони громадської безпеки та власності;
3) забезпечення безпеки осіб;
4) забезпечення публічної безпеки і порядку.
З перегляду відеозаписів, наданих відповідачем суду, вбачається, що вони здійснені за допомогою відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівника поліції.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.
За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Пункт 2.4 «а» ПДР України зазначає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 правил дорожнього руху: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.
Так, наказом начальника Тернопільської ОВА № 1 від 26.02.2022 на території Тернопільської області з 26.02.2022 запроваджено комендантську годину з 22 години вечора до 06 години ранку, під час якої, зокрема, заборонено рух приватного транспорту.
Наказом начальника Тернопільської ОВА № 43/01.02-04 від 06.04.2023 тривалість комендантської години змінено з 00.00 год. до 05.00 год.
Відповідно до постанови КМУ від 29.12.2021 №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» (далі - Порядок), право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
Пунктом 7 Порядку визначено, що уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, зокрема, у випадку, порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.
Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положення статті 251 КпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
На підтвердження вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення відповідачем надано суду DVD+R диск, який містить відеозаписи з місця вчинення правопорушення на яких зафіксовано, як водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у комендантську годину і на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія.
Таким чином, факт наявності адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП і винуватість у його вчинені ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження дослідженими судом доказами.
Щодо тверджень представника позивача про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, то такі спростовуються матеріалами відеофіксації, долученими відповідачем до матеріалів відзиву. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розглядаючи дану справу поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 7-11, 72-77, 242-246, 257, 271, 286 КАС України, суд, –
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження:03048, вул. Фелора Ернста, буд. 3, м. Київ, ЄДРПОУ 40108646.

Суддя:	  	І.  І.  Тхорик