Справа № 396/1021/26
Провадження № 1-кп/396/187/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 року м. Новоукраїнка 
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка Кіровоградської області кримінальне провадження № 12026121200000031 від 20.04.2026 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Далеке Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, військовозобов`язаний, мобілізований до лав ЗСУ 20.04.2026 року, раніше не судимого,
обвинувачеого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та ч. 4 цієї статі сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. 
Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 18.04.2026 року будучи падчеркою, проживала спільно, в одному будинку з вітчимом ОСОБА_4 
19.04.2026 близько 16 год (точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 прийшла до будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , де вона проживала спільно з вітчимом ОСОБА_4 протягом тривалого часу з метою забрати свої речі. Під час зібрання речей між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт (сварка) в ході якого у ОСОБА_4 виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, а також, в порушення вимог ч. 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 , схопив її за волосся та кинув на ліжко, після чого наніс близько п`яти ударів руками, зжатими в кулак ОСОБА_5 в область обличчя та лівої ноги.
Внаслідок вказаних вище протиправних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого ока з крововиливом в білкову оболонку, навколо лівого ока в ділянці підборіддя зліва, в проекції нижньої щелепи справа з садном, лівому стегні, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиннні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив, що спричинив потерпілій ОСОБА_5 , тілесні ушкодження за обставин викладених в обвинувальному акті. Щиро кається у вчиненому. Просив призначити йому покарання у вигляді штрафу згідно санкції відповідної статті. 
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, так як обвинуваченим 19.04.2026 року заподіяно умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Згідно положенням ст. 12 КК України, скоєно кримінальний проступок.
Обставиною, що пом`якшує покарання, передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання, які передбачені ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебував у сімейних або близьких відносинах. 
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, військовозобов`язаний, мобілізований до лав ЗСУ 20.04.2026 року, на ОСОБА_6 обліку у лікаря – психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді штрафу.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників.
Відповідно до частин 2, 3 статті 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Суд вважає недоцільним застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальних заходів, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 91-1 КК України, оскільки він є військовослужбовцем та відсутній порядок проходження програми для кривдників щодо військовослужбовців за місцем проходження служби.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1