Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/517/26
Провадження № 3/382/284/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2026 року            м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., при секретарі Матвієнко Ю. Л., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Кубрак Ю. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 599676 від 24.02.2026 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому вказано, що 24.02.2026 р. о 10:20 год. в с. Супоївка, вул. Сумська біля буд. 34 ОСОБА_1 керував т.з. Opel Astra н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров?я у лікаря нарколога та підтверджується висновком мед. закладу №3 від 24.02.2026р. Від керування т.з відсторонений шляхом евакуації т.з. чин порушив п. 2.9.а. ПДР, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Захисник в судовому засіданні просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подала відповідне клопотання, яке обґрунтовано тим, що долучений до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду не містить підпису ОСОБА_1 , що унеможливлює встановлення факту його ознайомлення зі змістом висновку та повідомлення йому результатів медичного огляду у порядку, визначеному Інструкцією №1452/735. Більше того, сам процес проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я взагалі не зафіксований на бодікамеру працівника поліції. На наданому відеозаписі відсутня фіксація входу до кабінету лікаря, проведення медичного огляду, перебування поліцейського під час такого огляду, повідомлення результатів медичного огляду, складання висновку та вручення його оглянутій особі. Натомість із відеозапису вбачається, що працівник поліції, який доставив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я та склав адміністративний протокол, перебував у коридорі медичного закладу, а не в кабінеті лікаря під час проведення медичного огляду. Отже, матеріали справи не містять жодного належного доказу того, що медичний огляд проводився саме у присутності поліцейського, як цього прямо вимагають ч. 4 ст. 266 КУпАП та Інструкція №1452/735. Таким чином, сторона захисту позбавлена можливості перевірити дотримання обов`язкової процедури проведення медичного огляду. Матеріали справи не дають змоги встановити, чи був поліцейський безпосередньо присутній під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 , як цього прямо вимагає ч. 4 ст. 266 КУпАП. Так само неможливо перевірити, чи повідомлявся ОСОБА_1 результат медичного огляду саме у присутності поліцейського та чи було належним чином зафіксовано факт ознайомлення особи зі змістом висновку. Відсутність підпису ОСОБА_1 у висновку додатково свідчить про відсутність належного підтвердження такого ознайомлення. Крім того, за відсутності відеофіксації неможливо встановити, чи складався висновок безпосередньо після проведення медичного огляду та чи відповідав фактичний порядок його оформлення вимогам Інструкції №1452/735. Матеріали справи також не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 було вручено належний йому примірник висновку щодо результатів медичного огляду. Отже, відсутність безперервної відеофіксації ключових етапів проведення медичного огляду, перебування поліцейського у коридорі поза кабінетом лікаря та відсутність підпису ОСОБА_1 у висновку не дають можливості підтвердити дотримання обов`язкових вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735. За таких обставин сторона обвинувачення не надала належних і допустимих доказів того, що медичний огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735 та Наказу МВС України №1026. Відсутність безперервної відеофіксації проведення медичного огляду, відсутність підтвердження присутності поліцейського під час його проведення та відсутність підпису особи про ознайомлення з результатами огляду виключають можливість перевірити законність проведення цієї процесуальної дії. Звертаю увагу суду, що поліцейські при спілкуванні з ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не повідомляючи жодної ознаки алкогольного сп`яніння. Оскільки у ОСОБА_1 не зафіксовано жодних ознак алкогольного сп`яніння, він не підлягав проведенню такого огляду. Крім цього, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, де він нібито відмовився від його проходження. Однак зазначені у протоколі обставини не відповідають вимогам чинного законодавства та встановленій процедурі проведення огляду на стан сп`яніння. Разом із тим, як убачається з матеріалів справи та відеозапису, огляд на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 взагалі не пропонувався, оскільки у працівників поліції був відсутній спеціальний технічний засіб (газоаналізатор) для проведення такого огляду. Натомість працівники поліції одразу запропонували пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Отже, працівники поліції фактично проігнорували перший обов`язковий етап процедури, передбачений п. 6 розділу І Інструкції №1452/735, та без наявності передбачених законом підстав одразу перейшли до другого етапу — направлення особи до закладу охорони здоров`я. Відсутність у працівників поліції спеціального технічного засобу не звільняла їх від обов`язку діяти у спосіб та в порядку, визначених законом, і не могла бути підставою для зміни встановленої процедури проведення огляду на стан сп`яніння. Таким чином, процедура, визначена ст. 266 КУпАП та Інструкцією №1452/735, була істотно порушена ще на початковому етапі. Зазначені порушення ставлять під сумнів законність подальшого направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я та допустимість отриманих у результаті такого огляду доказів, що підлягає врахуванню судом під час їх оцінки відповідно до вимог ст. 251 та ст. 252 КУпАП.
Про надходження на розгляд суду вказаної справи, враховуючи судову практику ЄСПЛ, було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Заслухавши доводи сторони захисту, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду або згода і факт проходження огляду.
Згідно з положеннями частин 2, 3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Судом, досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах справи, відеозаписи події. 
Суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виходячи з наступного.
Так, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 : 
- "24.02.2026 року близько 10:16 я їхав на своєму авто з м. Яготин в с. Супоївк. В цей час нас обігнала автівка OPEL НОМЕР_3 та під час обгону автівку почало носити і відразу зрозумів, що водій вказаної автівки не тверезий. Я почав їхати за вказаною автівкою що в цьому переконатися. Моя знайома зняла на телефон, як авто OPEL НОМЕР_3 під`їхало та припаркувалося біля будинку в с. Супоївка вуд. Сумська, 37. Підійшовши до водія я відчув різкий запах алкоголю з порожнини рота, надекватне поводження водійськими діями. Та викликав я працівників поліції.".
Відповідно до письмових пояснень самого ОСОБА_1 :
- "24.02.2026 року близько 10:00 я їхав із м. Яготин до дружини в с. Супоївка, вул. Сумська, 37. Перед тим, як сісти за кермо, я випив сто грам коньяку. По дорозі їхав на авто OPEL ASTRA НОМЕР_3 та зустрів свого знайомого, який також їхав на авто додж білого кольору. Після того я обігнав знайомого привітався сигналом аварійки та спокійно поїхав до дружини, і знайомий в цей час поїхав за мною. Коли я приїхав за адресом, знайоимий сказав, що я п`яний за кермом та викликав поліцію. Вину визнаю те що керував на підпитку.". Дані поснення містять необхідні реквізити, підписані ОСОБА_1 та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що вказані пояснення відібрані внаслідок незаконного тиску на нього.
Вказані письмові пояснення як свідка, так і самого ОСОБА_1 , повністю узгоджуються із відомостями протоколу, відезаписом (на якому повно відображені відповідні події) та висновком про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, і жодним чином стороною захисту не спротстовані. 
Суд вважає доведеним, що  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в цілому підтверджується у своїй сукупності: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 599676 від 24.02.2026 року, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких заперечень і зауважень; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3 від 24.02.2026 року, де в графі "11. Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду проставлений підпис ОСОБА_1 без будь-яких заперечень і зауважень; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.02.2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рапортами органу поліції від 24.02.2026 року; довідкою про відсутність вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП; довідкою про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами; довідкою про належність транспортного засобу; відеозаписом події долученого поліцейськими на ДВД-диску.
Крім цього, як вбачається з відеозапису, на проміжку часу 0:11:15 поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд. Далі, як вбачається з відеозапису Гопкало жодного разу не заперечив факт керування та перебування в алкогольному сп`янні. Натомість, на проміжку часу 0:17:30-0:17:40 перебуваючив службовому автомобілі та прямуючи на огляд до медичного закладу ОСОБА_1 під час розмови з поліцейськими зазначив "хлопці, да я випив, чесно скажу я випив". Далі на проміжку часу 0:18:20-0:18:28 ОСОБА_1 говорить "хлопці можна непалить, що я випив", на що поліцейський відповів "ні".
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.
При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_1 особисто не з`явився в засідання, жоднимх пояснень стосовно події та своєї вини особисто не надав.
З огляду на сукупність наведеного, доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував у стані алкогольного сп`яніння, суд відхиляє. 
Щодо доводів сторони захисту про прибуття поліції на повідомлення свідка до нерухомого автомобіля, суд зазначає, що сам по собі привід виїзду екіпажу (повідомлення про керування іншою особою у стані сп`яніння) не нівелює повноваження поліцейських фіксувати правопорушення, виявлені під час виконання службових обов`язків, і не позбавляє їх права вимагати огляду від особи з ознаками сп`яніння, яка перебуває у водійському місці автомобіля та має реальну можливість його керування.
Судом не приймаються доводи сторони захисну, що працівники поліції на місці не пропонували пройти огляд, а відвезли його до лікарні, оскільки відповідно до до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Тому як вбачається з інструкції огляд може проводитись як поліцейським так і лікарем.
Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.
Доводи сторони захисту що матеріали справи не містять жодного належного доказу того, що медичний огляд проводився саме у присутності поліцейського, як цього прямо вимагають ч. 4 ст. 266 КУпАП та Інструкція №1452/735, судом не приймаються, оскільки як вбачається з відеозапису на ньому присутні два поліцейський та один з них виходив з кабінету в присутності ОСОБА_1 (0:39:16-1:39:54), продовжує спілкуватися з ним, при цьому жодних зауважень чи заперечень не виказував щодо процедури огляду.
Суд враховує, що протокол та висновок підписаний ОСОБА_1 без жодних заперечень чи зауважень, додані до протоколу письмові пояснення, які свідчать про обставини подій, які відбулися 24.02.2026 о 10 год. 20 хв. за його участю, підписані ОСОБА_1 без жодних зауважень чи заперечень. Матеріали справи, в тому числі й досліджений відеозапис, не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.
Право сторони захисту щодо виклику в якості свідків працівника поліції суд забезпечив, викликавши за клопотанням сторони захисту в судове засідання працівника поліції, який складав протокол. Проте на виклик суду свідок не з`явися; при цьому суд враховує, що КУпАП не передбачає можливості застосування приводу свідка. Інших клопотань щодо виклику свідків та будь-яких витребувань стороною захисту заявлено не було. Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд в повному обсязі надав можливість стороні захисту та особисто ОСОБА_1 реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, шляхом його виклику до суду; забезпечена можливість бути присутнім в суді під час розгляду справи; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката; надавати пояснення і користуватися іншими, передбаченими ст. 268 КУпАП, правами; подавати докази, заявляти клопотання, подавати заперечення тощо.
Вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми.
Протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами із нагрудної камери поліцейського, на якому достатньо повно відображені події.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України та про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.
Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді справи не встановлено. 
Враховуючи викладене, суд вважає доведеними обставини, які є підставами для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушень і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винності особи одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Крім цього, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відхиляє клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубими порушеннями Правил дорожнього руху та потенційно небезпечними для суспільства, а також становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавити права керування транспортними засобами. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 30, 40-1, ч. 1 ст. 130, 280, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнути з нього 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, код ЄДРПОУ: 37955989, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 488999980313030149000010001, код класифікації бюджету 21081300) та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягувачем є державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA908999980313111256000026001, код класифікації бюджету 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Повний текст підписано 24.07.2026.

Суддя         М. М. Нарольський