Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 932/3341/24
Провадження № 2/945/268/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Павленко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Сербіної К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 63747,61 грн, витрати на правничу допомогу та судові витрати. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 31.08.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) укладено угоду № 200332633 щодо кредитування, далі-Кредитний договір. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 14950 грн, з встановленим строком користування з 31.08.2015 по 31.08.2018, а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відповідно до якої Позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю Фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку що передбачені умовами кредитного договору. Таким чином, Банк, правонаступником якого є Позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час Відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 16.04.2024 загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором становить 41767,28 грн, з яких: 13871,06 грн заборгованість за кредитом, 27896,22 грн заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів. Господарські операції на підставі договору № 200332633 від 31.08.2015 року в тому числі розрахунок заборгованості проводились ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до вимог НБУ та умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством України (ст. 534 ЦК України). Відповідно до норми закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та постанови КМ України №22 від 21.01.2004 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», надається визначення понять: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (пункти 1,5,9 ст. 9). Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Оскільки 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладання такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Надані виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200332633 від 31.08.2015 року 41 767,28 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 3 758,43 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 18 221,90 грн. Разом заборгованість становить 63 747,61 грн. Враховуючи викладене позивач просить суд поновити строк позовної давності для подання позову, стягнути з гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором № 200332633 від 31.08.2015 року у загальному розмірі 63 747,61 грн, яка складається з: суми заборгованості 41 767,28 грн, суми інфляційних втрат 18 221,90 грн, суми 3% річних 3 758,43 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2024 справу направлено за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.09.2024 (суддя Войнарівський М.М.) прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.
19.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяві від відповідача ОСОБА_1 в якому зазначено, що посилання ТОВ «Діджи Фінанс» у позові на те, що ОСОБА_1 видано кредитні кошти в сумі 14950,00 грн, спростовуються змістом її заяви (оферти) № 200332633 від 31 серпня 2015 року про надання та використання платіжної картки, згідно з якою Відповідачці надавалась платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 6100,00 грн. Крім того, в анкеті № 1726214 від 31 серпня 2015 року також зазначено, що бажана сума кредиту становить 6100,00 грн. Позивачем не надано суду доказів збільшення кредитного ліміту, як передбачено умовами договору, та видачі Відповідачці кредитних коштів саме у вказаному ними розмірі. Отже, заявлена до стягнення сума основного боргу перевищує розмір кредитного ліміту, відомості про зміну якого відсутні. Крім цього, Позивач посилався на те, що строк кредитування становить З роки, а саме з 31 серпня 2015 року по 31 серпня 2018 року. Проте, як вбачається з Довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту VISA PLATINUM CASHBACK (неіменна), строк кредиту - 12 місяців. 3 розписки ОСОБА_2 про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду неможливо встановити, яка саме сума кредитних коштів була на рахунку за цією карткою. Надані товариством виписки сформовані з 23 травня 2016 року, а не з часу укладення договору 31 серпня 2015 року. У виписках зазначені рахунки НОМЕР_2 , 37390300589101, 29093522261200, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 61109205000005 та інші, які не відповідають рахунку НОМЕР_8 , вказаному у заяві (оферті) та розписці про отримання платіжної карти. Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме Відповідачці та відкриті на виконання кредитного договору від 31 серпня 2015 року, не надано. Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості. Твердження ТОВ «Діджи Фінанс» щодо того, що виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства є неспроможним, оскільки надані виписки не підписані ані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, ані взагалі будь-якою особою. До того ж, дані у виписці є лише загальними розмірами складових заборгованості, з яких не вбачається порядок її утворення. Позивачем не надано детальний розрахунок заявленої суми заборгованості, з якого було б можливо зробити висновок про період утворення заборгованості, чи сплачувались взагалі кошти Відповідачкою та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі, та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом, тобто на підставі якого та виписки суд був би спроможний самостійно визначити розмір заборгованості. Без надання детального розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Згідно з розпорядженням керівника апарату Миколаївського районного суду Миколаївської області, у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_3 відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1224/0/15-26 від 18 червня 2026 року, відповідно до п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 932/3341/24.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2026 указана цивільна справа передана на розгляд судді Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.06.2026 прийнято до розгляду цивільну справу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника у підсистемі «Електронний суд». 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. 19.04.2024 подано клопотання про проведення судового засідання без його участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача та відповідача, висловлені письмово, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин першої-другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Судом установлено, що 31.08.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви (оферти) укладено кредитний договір № 200332633, за умовами максимальний кредитний ліміт 50000 грн, кредитний ліміт: 6100 грн, при цьому встановлений кредитний ліміт може бути змінений, про що клієнт буде повідомлений, шляхом направлення sms-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках, строк кредиту 12 місяців.
На підтвердження погодження умов кредитного договору № 200332633 від 31.08.2015 до позову долучено підписані власноручним підписом ОСОБА_1 заяву (оферту), анкету № 1726214, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, тарифи по продукту «Visa Platinum CashBack», договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський» та розписка про отримання платіжної картки, де вказано номер картки НОМЕР_8 , номер платіжної картки НОМЕР_9 .
20.07.2020 між Публічним акціонерним товариством «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором; новий кредитор в день настання відкладальної обставини відповідно до п. 16-1 цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати неустойки, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України (індекс інфляції, 3,0 % річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами тощо; розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору, права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржника, що надане банку відповідно до умов основних договорів.
На виконання вимог п. 4 договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплатило на користь ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» ціну договору на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону) №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020, переможцем яких стало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у розмірі 5 307 308,39 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 25 від 09.07.2020.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 01.07.2021 (справа № 910/11298/16) застосував наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнав відсутніми у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу; визнав недійсним договір факторингу від 20.05.2016 №1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»; зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнав відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 №1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.
Згідно з копією постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 66483131 від 29.12.2022, виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/11298/16 від 12.07.2021, виданого Господарським судом міста Києва про зобов`язання ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2, закінчено у зв`язку виконання вимог виконавчого документа приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., в повному обсязі.
Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №66491947 від 17.01.2023, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М., виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/11298/16 від 12 липня 2021 року, виданого Господарським судом міста Києва про зобов`язання ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2, закінчено відповідно до заяви стягувача за вхідним №23 від 17 січня 2023 року, в якій зазначено, що станом на 23 грудня 2022 року боржником фактично у повному обсязі виконано умови виконавчого документа.
Укладаючи договір про відступлення прав вимоги, сторони ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі реєстру прав вимог, який є невід`ємним додатком №1 до цього договору, у якому зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними.
У постанові Верховного Суду від 29.06.2021 (справа №753/20537/18) відображений правовий висновок, згідно з яким, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Позивачем на підтвердження відступлення права вимоги у спірних правовідносинах надано: копію договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020; копію платіжної інструкція №25 від 09.07.2020, яка свідчить про здійснену ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» оплату на користь ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону) №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020, переможцем яких стало ТОВ «Діджи Фінанс».
Як витяг з реєстру додано до позовної заяви додаток, який не містить назву та дату складання, порядковий номер запису (рядку) в загальному Реєстрі боржників. (а.с.50, т.2).
Так, у наданому позивачем витягу з реєстру, вказано ім`я боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 200332633 від 31.08.2015 в сумі 41767,28 грн, з яких: 13871,06 грн - заборгованість за кредитом; 27896,22 грн - заборгованість за процентами.
Витяг містить не печатки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», підпису директора Романенко М.Е. Вказаний Витяг виготовлений самим Позивачем, і на ньому відсутні будь-які підписи та печатки ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».
Отже, Позивачем не надано суду достовірні докази отримання права вимоги до Відповідача та дійсності такої вимоги.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 (справа №200/5647/18) та від 28.10.2020 (справа №760/7792/14-ц).
На підтвердження позовних вимог до позову долучено виписку по особовим рахункам з 23.05.2016 по 27.07.2020.
Як встановлено, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» виписки сформовані з 23 травня 2016 року, а не з часу укладення договору 31.08.2015 року, що перешкоджає суду перевірити факт зарахування коштів у сумі, передбаченій кредитним договором № 200332633 від 31.08.2015 та чи здійснювалися платежі в цей період і як вони розподілялися (тіло/відсотки). 
При цьому відповідач заперечує отримання кредиту в заявленому позивачем розмірі.
Крім того, до позовної заяви не долучено доказів, які б свідчили, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачу ОСОБА_1 та відкриті на виконання кредитного договору № 200332633 від 31.08.2015.
Відповідно до Заяви (оферти) № 200332633 від 31.08.2015 позичальнику в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» було відкрито рахунок НОМЕР_8 . Виписку із цього рахунку Позивачем не надано. Надані виписки не містять відомостей щодо рахунку № НОМЕР_8 , який вказано у Кредитному договорі, та стосуються інших рахунків.
Стороною позивача не доведено, що операції за вказаними у виписках рахунками мають відношення до виконання кредитного договору № 200332633 від 31.08.2015. Відсутність виписки за основним рахунком, вказаним у договорі, унеможливлює перевірку факту видачі кредиту та правомірності нарахування заборгованості.
За таких обставин надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту отримання кредитних коштів ОСОБА_1 за кредитним договором № 200332633 від 31.08.2015.
ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у позовній заяві посилається на те, що виписки по особовим рахункам надані ФГВФО саме за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «БАНК МИХПАЙЛІВСЬКИЙ» (23 травня 2016 року) до 27 липня 2020 року, що були сформованими за даними з Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду.
Однак, як видно надані виписки не підписані ані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, ані взагалі будь-якою особою.
Сам по собі факт наділення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 23.05.2016 року повноваженнями щодо управління ПАТ «Банк Михайлівський» не свідчить про належність та допустимість поданої виписки як доказу виконання Банком своїх зобов`язань за кредитним договором № 200332633 від 31.08.2015. Зміст виписки не дає можливості встановити факт надання відповідачу кредитних коштів у 2015 році та не усуває виявлених судом невідповідностей щодо рахунків і періоду, за який наведено інформацію.
У матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого можна установити період утворення заборгованості, чи сплачувались будь-які кошти відповідачем та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі, та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом, на підставі чого суд був би спроможний самостійно визначити розмір заборгованості, перевірити правильність такого розрахунку та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
За відсутності розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості установити розмір сплачених позичальником коштів за кредитним договором, а відтак встановити дійсний розмір заборгованості за тілом кредиту, а також, враховуючи строк дії кредитного договору, перевірити правомірність нарахування банком процентів за кредитом, зокрема, період такого нарахування.
До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27.03.2019 (справа №334/1746/15-ц), від 01.07.2023 (справа №199/7014/20).
Таким чином, Позивач не довів належними та допустимими доказами як факту отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту в розмірі, зазначеному в позовній заяві, розміру відсотків, і відповідно розміру заборгованості за кредитним договором.
Позивач як сторона у справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.
Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України).
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, для відхилення його заперечень проти позову (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 707/2882/19).
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 (справа №450/1686/17) та від 15.07.2019 (справа №235/499/17) зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
За встановлених обставин позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» слід залишити без задоволення у зв`язку із недоведеністю.
Щодо застосування строків позовної давності.
У прохальній частині позовної заяви міститься вимога представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про поновлення строку позовної давності для подання позову.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19)).
Оскільки в задоволенні позову ТОВ «ДІФДЖИ ФІНАНС» суд відмовляє через необґрунтованість, суд не досліджує питання щодо позовної давності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Керуючись ст.13, 81,89, 141, 258, 259, 264-265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити повністю.
Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746, адреса: 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення 05.08.2026.

Суддя І.В. Павленко