Справа № 161/13691/26 
Провадження № 2/161/6808/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Дмитрук Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Луцька державна нотаріальна контора Волинської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернулась до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік – ОСОБА_2 . Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, спадщину прийняла у встановленому законом порядку. З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 09.04.2026 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відтак, вирішити вказане питання у позасудовому порядку не виявляється можливим.
З огляду на наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка.
Представник позивача в письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без участі сторони, вимоги підтримала.
Представник Луцької міської ради в письмовій заяві просить проводити розгляд справи провести без її участі, заперечень проти задоволення позову не вказує. 
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 07.07.2025 року (а.с. 18).
Після смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 є був членом Житлово-будівельного кооперативу №52 (а.с.21). 
Факт належності спадкодавцю зазначеного майна підтверджується копією довідки Житлово-експлуатаційної контори №8 Житлово-будівельних кооперативів від 26.03.1993 року. Будинок зданий в експлуатацію 1986 року, в цьому ж році на ОСОБА_2 виписаний ордер №623 (вкартира за адресою АДРЕСА_2 ). Станом на 26.03.1993 року ОСОБА_2 заборгованості перед кооперативом немає (а.с.24).
Суд зауважує, що згідно додатку до розпорядження Волинської обласної державної адміністрації від 25.07.2024 №318 «Про перейменування об`єктів топоніміки в області» бульвар Дружби Народів в м. луцьку Волинської області перейменований на бульвар Івана Газюка (встановлено згідно інформації на офіційному сайті Волинської обласної державної адміністрації).
Як зазначено в абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.
Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 11 своєї постанови № 20 від 22 грудня 1995 року « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на житловий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім того, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.
Згідно ст. 141 ЖК УРСР особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску і граничного розміру жилої площі, передбачуваного Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу. Заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу провадиться за ордерами, що видаються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відмову у видачі ордера може бути оскаржено в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону СРСР «Про власність» (який згідно з постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 року - часу набрання чинності Законом України «Про власність» від 7 лютого 1991 року) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.
З огляду на наведене, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала спадкодавцю на праві власності.
Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За життя спадкодавець не склав заповіт, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно відомостей спадкової справи № 596/2025, заведеної після смерті ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем після смерті останнього є його дружина (а.с.17) – ОСОБА_1 . Сини особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовились від прийняття спадщини у встановленому законом порядку.
Позивач у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, відтак, є такою, що прийняла спадщину.
Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
При зверненні до нотаріуса у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, спадкоємцем не було пред`явлено правовстановлюючих документів на спадкове майно, внаслідок чого їй постановою державного нотаріуса Першої Луцької нотаріальної контори Волинської області Шевчук Г.М. № 687/02-31 від 09.04.2026 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 25).
Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Беручи до уваги те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання за нею права власності на спадкове майно.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1217, 1268, 1269 ЦК України, суд,- 

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 , як на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (в порядку спадкування за законом). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Луцька міська рада (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького 19; код ЄДРПОУ 34745204).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Луцька державно нотаріальна контора Волинської області (Волинська обл., м. Луцьк, вул. Київський майдан 13; код ЄДРПОУ 45813957).
Повний текст рішення суду складено 08 вересня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.В. Черняк