Справа № 761/31324/23
Провадження №1-кп/761/501/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2026 року місто Київ
Шевченківський районний суд міста Києва у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №12023100100003222 від 09.08.2023 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Овруч Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
1) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року за ч.1 ст.185; ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців; ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2024 замінено невідбуту частину покарання у виді арешту на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 118 (сто вісімнадцять) днів;

2) вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 26 червня 2024 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; на підставі ст.75, ст.76 КК України визначено іспитовий строк на 3 (три) роки; вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2024 - виконувати самостійно;

3) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вирокомОвруцького районного суду Житомирської області від 26.06.2024 до покарання за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;
вирок Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2024, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2024, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 118 днів - виконувати самостійно;
на підставі ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання - строк попереднього ув`язнення з 14.10.2024 по 03.12.2024, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; 
початок строку відбуття покарання обраховувати з 04.12.2024;

ухвалою Київського апеляційного суду від 14 липня 2026 року було скасовано вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2024 в частині застосування ст.71 КК України;
ухвалено новий вирок, яким на підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вирокомОвруцького районного суду Житомирської області від 26.06.2024 та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2024 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців;
в іншій частині вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2024 залишено без змін;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ з ДУ «Житомирська виправна колонія (№8)»,
захисник ОСОБА_5 , (ВКЗ)

У С Т А Н О В И В:
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05:30 години, який діє по теперішній час.
08 серпня 2023 приблизно о 19:30, тобто в період дії воєнного стану, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні закладу харчування «KFC», за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 24, вирішив таємно, в умовах дії воєнного стану, викрасти мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro», який належить ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , діючи з корисливим мотивом, підійшов до столу де заряджався мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro» (IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 ), вартістю 4883 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні 33 копійки, який належить ОСОБА_6 та переконавшись, що його дії несуть таємний характер та непомітні для оточуючих та власниці телефону, взяв зі столу вказаний мобільний телефон, від`єднавши його від зарядного пристрою, після чого, поклав його у власну сумку та покинув приміщення вищевказаного закладу, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 4883 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят три) гривні 33 копійки.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав винуватість в інкримінованих правопорушеннях, та пояснив, що заволодів майном потерпілих за обставинами, викладеними в обвинувальному акті та встановленими в судовому засіданні. Пояснив, що на початку серпня 2023 року у вечірній час, він, знаходився у приміщенні закладу харчування «KFC», за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 24, де на столі побачив мобільний телефон марки «Redmi Pro», який заряджався, та скориставшись, що присутні в закладі особи не звертають увагу на нього, він непомітно для оточуючих викрав вказаний мобільний телефон та пішов. В подальшому він користувався зазначеним телефоном, а після затримання працівниками поліції, добровільно видав його та повідомив про обставини крадіжки. У скоєному щиро кається, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд судової справи без її участі, а також повідомила, що викрадений мобільний телефон їй повернули працівники поліції, позовні вимоги не заявляє.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілої, суд дійшов висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи, розглянути справу за відсутності потерпілої відповідно до ст.325 КПК України.

Прокурор, захисник та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в зв`язку з чим обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів щодо його особи.
При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції не має, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, в межах обраного обсягу та порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3  винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним злочину, відношення до скоєного ОСОБА_3 , який усвідомив неправомірність вчиненого ним діяння і критично оцінює скоєне, готовий нести відповідальність.
Відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , його щире каяття, за відсутності обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд призначає покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі у межах санкції статті кримінального закону, оскільки вважає, що виправлення обвинуваченого, а також попередження можливості вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.
Оскільки ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення до винесення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2024, остаточне покарання суд призначає за сукупністю кримінальних правопорушень згідно з положеннями ч.4 ст.70 КК України, застосовуючи принцип визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільні позови у справі відсутні.
Відповідно до правил ст.100 КПК України суд вирішує питання про речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro», який належить ОСОБА_6 та переданий їй на зберігання, залишити власнику.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.124 КПК України, а саме: з ОСОБА_3 підлягають стягненню процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта, а саме, на проведення товарознавчої судової експертизи в сумі 717,17 гривень (Висновок Київського НДЕКЦ №СЕ-19/111-23/42171-ТВ).
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим: менш суворе покарання, призначене даним вироком, поглинути вироком Київського апеляційного суду від 14 липня 2026 року, ухваленого на підставі вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.
Строк покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 09 вересня 2026 року.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався, оскільки він утримується в ДУ «Житомирська виправна колонія (№8)», де відбуває покарання.
Зарахувати у строк відбування покарання термін знаходження ОСОБА_3  під вартою з 14.10.2024 по 08.09.2026, включно, на підставі вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року.
Зарахувати у строк відбування покарання термін знаходження ОСОБА_3  під вартою з 16.08.2023 по 15.09.2023, включно, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2023 у кримінальному провадженні №12023100100003222 від 09.08.2023.
Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro», який належить ОСОБА_6 та переданий їй на зберігання, залишити власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта, а саме, на проведення товарознавчої судової експертизи в сумі 717,17 гривень.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошенням може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва, а засудженим, що тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя          ОСОБА_1