н.п.2/599/68/2026 
Справа № 599/1781/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" липня 2026 р. 
Зборівський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.
при секретарі Сеньківській З.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про визнання віждсутнім права оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації змін до іншого речового права,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею:
2,2701 га. (кадастровий номер 6122655300:01:001:0135), яка розташована на території Залозецької селищної ради Тернопільської області.
Право власності на зазначену земельну ділянку виникло на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 29.07.2020 у справі №599/1372/20, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно після смерті батька, ОСОБА_2 
03 листопада 2015 року попереднім власником земельної ділянки – ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі з ТОВ «Розтоцьке», що підтверджується копією договору оренди землі та відомостями з Державного реєстру речових прав.
24 серпня 2018 року ОСОБА_2 , орендарем ТОВ «Розтоцьке» та новим орендарем – ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 03.11.2015 року, згідно з якою орендар передає, а новий орендар приймає права та обов`язки за договором оренди. Вказаною угодою здійснено заміну сторони в договорі оренди – ТОВ «Розтоцьке» на ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».
У подальшому, 25 вересня 2025 року, ОСОБА_1 із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №445019437 дізналася, що 26 серпня 2021 року державним реєстратором Кременецької міської ради на підставі нібито укладеної додаткової угоди від 07.07.2021 року між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та орендодавцем ОСОБА_1 було внесено зміни до запису про право оренди: визначено нову дату укладення договору – 07.04.2021 року, строк – 7 років, до 07.04.2028 року, з автоматичним продовженням дії договору.
При цьому спадкодавець – ОСОБА_2 – помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивачка стверджує, що не підписувала жодних додаткових угод із ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» після набуття нею права власності. Таким чином, зазначені зміни були внесені без волевиявлення власника та без правових підстав, що свідчить про самочинне продовження. Запис про державну реєстрацію речового права (додаткових угод) порушує її права щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву. 
Представник відповідача ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія», згідно подано відзиву вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки ОСОБА_1 повністю отримала орендну плату за 2021-2024 роки, що підтверджується відповідними платіжними відомостями. Також позивачем не подано належних доказів, які б свідчили, що додаткові угоди підписані не нею. Таким доказом міг бути висновок експерта з даного питання.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 29.07.2020 у справі №599/1372/20 за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно після смерті батька, ОСОБА_2 у тому числі й на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2701 га. (кадастровий номер 6122655300:01:001:0135), яка розташована на території Залозецької селищної ради Тернопільської області (а.с. 40)
03 листопада 2015 року ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі з ТОВ «Розтоцьке», що підтверджується копією договору оренди землі (а.с. 43-44).
24 серпня 2018 року ОСОБА_2 , орендарем ТОВ «Розтоцьке» та новим орендарем – ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 03.11.2015 року, згідно з якою орендар передає, а новий орендар приймає права та обов`язки за договором оренди. Вказаною угодою здійснено заміну сторони в договорі оренди – ТОВ «Розтоцьке» на ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ». (а.с. 45)
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно 26 серпня 2021 року державним реєстратором Кременецької міської ради на підставі укладеної додаткової угоди від 07.07.2021 року між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та орендодавцем ОСОБА_1 було внесено зміни до запису про право оренди: визначено нову дату укладення договору – 07.04.2021 року, строк – 7 років, до 07.04.2028 року, з автоматичним продовженням дії договору (а.с. 41-42).
Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положення ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Пунктом 3 частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. 
Відповідно до статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.
Відповідно до ст. 93 ЗК України орендодавцем земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.
Частиною 2 статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. 
За правилами ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За змістом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки із орендарем.
Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно положень Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 cт. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.
Статтею 18 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря.
За змістом ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Право суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. За згодою сторін договір суборенди земельної ділянки посвідчується нотаріально.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів).
У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
ОСОБА_1 заперечує факт підписання нею додаткової угоди, отримання нею будь-яких пропозицій від ТзОВ «Західна агровиробнича компанія», щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі з вказаним товариством, погодження між сторонами істотних умов договору.
В ході розгляду цивільної справи призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта №СЕ-19/120-26/5728-ПЧ від 10 червня 2026 року підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді від 07 липня 2021 року до договорпу оренди землі щодо земельної ділянки кадастровий номер 6122655300:01:001:0135, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 93-97).
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.
Водночас, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу.
Вимогами ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Отже, така додаткова угода є неукладеною, однак ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користування землею, чим порушує права позивача на користування та розпорядження належним їй майном.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом встановлено, що ОСОБА_1 не підписувала додаткову угоду, суд приходить до висновку, що позивач не отримувала пропозицій від ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо укладення додаткових угод, не погоджувала умови та не підписувала її, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов, що передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі".
Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно абц.1 ч.3 ст.10 вказаного Закону, реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно; відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.
Згідно положень п.2, 3 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
Таким чином, до кола повноважень реєстратора входить перевірка повноважень особи заявника, дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження.
Відповідно до положень ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Оскільки вказаний договір є неукладеним, запис про державну реєстрацію речового права (додаткової угоди) порушує права позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд вважає, що вимога про скасування рішення про державну реєстрацію додаткових угод (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договорів підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 81,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1, 8, 13-19, 21, 26, 32 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст. 90, 93, 116, 124, 141, 152 ЗК України, ст.ст.2,24,26,37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.15, 16,202, 205, 207, 215, 236,317,387,407, 610, 629, 651, 792 ЦК України, ,-

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Скасувати державну реєстрацію змін до іншого речового права (права оренди) на земельну ділянку кадастровий номер 6122655300:01:001:0135, запис про інше речове право №12409342, внесений 26 серпня 2021 року державним реєстратором Костиником Михайлом Олеговичем, Кременецька міська рада Тернопільської області, на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 07.07.2021 року, індексний номер рішення 60089109 від 31 серпня 2021 року.
Визнати відсутнім право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (код ЄДРПОУ 41099127) на земельну ділянку площею 2,2701 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0135, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Залозецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, з 21 серпня 2025 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна Агровиробнича Компанія» (код ЄДРПОУ 41099127) на користь ОСОБА_1 1211,20 ( одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Тернопільської апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.
Повний текст рішення складено 21 липня 2026 року.

Суддя Зборівського
районного суду     Іваницький О.Р.