Справа № 395/813/26         Провадження № 2/395/538/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2026 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Забуранного Р.А.
при секретарі Романенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і просить винести рішення, яким стягнути заборгованість за кредитним договором № 3859835 від 18.08.2020 року у розмірі 79465 грн., та понесені судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн., і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував наступним. 18.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 3859835, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі розмірі 11500,00 грн.
29.10.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ: 43385549) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29/10-2025.
31.10.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ: 43385549) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (ЄДРПОУ: 43657029) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №ДФ-31102025. 
Згідно Договору факторингу-1 від 29.10.2025 року та Договору факторингу-2 від 31.10.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 3859835 від 18.08.2020 року. 
Таким чином, сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 79465 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 11500 грн.; заборгованість за відсотками становить 67965 грн.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
12.05.2026 року до суду від відповідача надійшов відзив до позовної заяви, у якому вона просила суд взадоволенні позовних вимог викладених в позовній заяві поданій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити повністю, а в разі доведеності позивачем свого права на вимогу стягнення коштів саме даним позивачем, задовольнити позовні вимоги в частині яка визначена договором, а саме: в загальній сумі платежу за кредитом становить 14080,60 грн., в тому числі основна сума кредиту 11500 грн., а процент за користування кредитом 2580 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.
29.05.2026 року до суду представник позивача надіслав додаткові пояснення у справі, у яких просив суд дані додаткові пояснення прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи, здійснювати за відсутності представника позивача, у всіх судових засіданнях, розгляд справи, задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте у поданих додаткових поясненнях просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача у всіх судових засіданнях.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 18.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 3859835.
ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 3859835 від 18.08.2020р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
Таким чином, ОСОБА_1 уклала Кредитний договір № 3859835 від 18.08.2020р. із ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 11500 грн.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин – ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України: 29.10.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (ЄДРПОУ: 41346335) та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ: 43385549) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29/10-2025.
31.10.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ: 43385549) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (ЄДРПОУ: 43657029) відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №ДФ-31102025. 
Згідно Договору факторингу-1 від 29.10.2025 року та Договору факторингу-2 від 31.10.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 3859835 від 18.08.2020 року. 
Таким чином, сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») становить 79465 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 11500 грн.; заборгованість за відсотками становить 67965 грн.
Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача за кредитним договором № 3859835 від 18.08.2020 року в частині нарахованих відсотків за користування кредитом.
Відповідно до п. 3.1. кредитного договору № 3859835 від 18.08.2020 року сторони погодили, що Строк дії Договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 18.08.2020 року до Кінцевої дати виконання Договору 08.03.2021 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил).
Згідно п. 1.7.3. кредитного договору № 3859835 від 18.08.2020 року, при використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в Базовий період з 18.08.2020 року до 09.09.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); - в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 10.09.2020 року до 08.03.2021 року (включно) — 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 15 806,40 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, загальна заборгованість ОСОБА_1 на 08.03.2021 рік (включно) складала 69115,00 грн.
Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст.77 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Отже, внаслідок укладення договорів факторингу відбулася заміна кредитора, і саме ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором відповідача.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Таким чином, встановивши факт укладення відповідачем кредитного договору, отримання коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, зважаючи на зміну кредитора, суд вважає встановленим наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 3859835 від 18.08.2020 року в загальній сумі 69115,00 грн.
Відповідно до частин 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 86,98 % (69115,00 х 100 / 79465,00), судовий збір слід стягнути в розмірі 2315, 76 грн. (2662,40 х 86,98 % : 100).
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір № 43657029/03 від 02.01.2026 про надання правової допомоги та додаткову угоду до нього № 3859835 від 27.03.2026, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 27.03.2026, акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.03.2026 року, відповідно до якого вартість наданих правничих послуг за даним позовом склала 6000,00 грн.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 86,98 % (69115,00 х 100 / 79465,00), витрати на правничу допомогу слід стягнути в розмірі 5218,80 грн. (6000 х 86,98 % : 100).

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,- 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», код ЄДРПОУ 43657029, заборгованість за кредитним договором № 3859835 від 18.08.2020 року у розмірі 69115 (шістдесят дев`ять тисяч сто п`ятнадцять) гривень 00 копійок та сплачену суму судового збору у розмірі 2315 (дві тисячі триста п`ятнадцять) гривень 76 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5218 (п`ять тисяч двісті вісімнадцять) гривень 80 копійок, а всього стягнути 76649 (сімдесят шість тисяч шістсот сорок дев`ять) гривень 56 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя:      Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 28 липня 2026 року.