РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
17 липня 2026 р.  Справа № 120/6286/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, в якому просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової служби України, щодо внесення про гр. ОСОБА_1 інформації до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатори (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорту, номер облікової картки платника податків або інші форми); вилучити всі дані з сервера ДПСУ, які знаходяться у цифровому форматі та зберегти за гр. ОСОБА_1 форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, згідно з дії норм ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України; 
- зобов`язати Головне Управління Державної Податкової Служби у Вінницькій області вести облік гр. ОСОБА_1 , як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту , номера облікової картки платника податків і інших форм), а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження і за місцем реєстрації та знищити інформацію про гр. ОСОБА_1 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами і зобов`язати Головне Управління Державної Податкової Служби у Вінницькій області зробити у паспорті гр. ОСОБА_1 на стор. 7 , 8 або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є віруючим громадянином і сповідує православну релігію, у своєму житті намагається дотримуватись православного способу життя, про який вчить і настановляє Православна Церква, для того, щоб заслужити вічне життя в Царстві Небесному. Вказує, що звернувся до відповідачів із заявами про забезпечення його права на проживання за власними релігійними переконаннями, яке гарантовано статтею 35 Конституції України, проте останні фактично відмовили в реалізації такого права, протиправно не знищують його кодифікатор, із чим позивач категорично не погоджується, що і зумовило звернення до суду із даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 13.05.2025 залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.
До суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, з підтвердженням сплати судового збору у сумі 2422,80 грн. та адміністративний позов із уточненими позовними вимогами:
- зобов`язати Державну податкову службу України облік ОСОБА_1 , як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків і інших форм), а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження і за місцем реєстрації попередньо вилучивши та знищивши інформацію про ОСОБА_1 , яка міститься у сервері ДПС України ( Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів), яка була надана під час реєстрації даних податковими органами через використання цифрового ідентифікатора;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області зробити у паспорті ОСОБА_1 на стор. 7, 8 або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.
Ухвалою суду від 05.06.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою суду від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
До суду подано відзиви на позовну заяву, у яких представник відповідачів заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обліковується за серією та номером паспорта НОМЕР_1 , діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків. При цьому законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження і місцем реєстрації.
Норми Закону України “Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів”, які передбачали можливість податкового обліку за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без серії і номера паспорта, втратили чинність із набранням чинності Податковим кодексом України з 1 січня 2011 року, тобто наразі немає чинного законодавства, яке б надавало контролюючому органу виконати вимоги позивача.
Тож, зміна порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, не призводить до зменшення обсягу прав вказаних осіб.
Відповідач вказує, що контролюючі органи не мають повноважень щодо ведення обліку платників податків в іншому порядку, за іншими формами, способами або видами відмінними від тих, що передбачені чинним податковим законодавством України.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог посилаючись, серед іншого на висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №806/3265/17. Також позивач зазначає, що позиція Української Православної Церкви, яку він цілком підтримує, детально викладена у позовній заяві. Ця позиція складається з неприпустимості примушення громадян до прийняття і використання цифрових ідентифікаторів, а також електронних технологій; незаконності збирання конфіденційної інформації про людину без її згоди; унеможливлення відсторонення віруючих від участі у громадському житті в країні.
Станом на дату вирішення даної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивами на позов, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив таке.
23.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Вінницькій області із з`явою “про вчинення дій”, в якій вказав, що він за своїми релігійними переконаннями є віруючим (віруючою) громадянином (громадянкою) та вірним (ою) чадом Української Православної церкви; що він не може і не хоче користуватися електронним цифровим ім`ям - індивідуальним цифровим кодифікатором.
В заяві позивач вказав, що від народження у нього є християнське ім`я та що він відмовляється від будь якого цифрового кодифікатора, а саме ідентифікаційного номера, обліку за серією та номером паспорта, номера УНЗР та користування ними і згідно із дією норм ст.ст. 22, 24, 34, 35, 64 Конституції України; ст. 11 закону України “Про інформацію”; ст.ст. 6, 7, 8, 15 Закону України “Про захист персональних даних”; ст.ст. 28, 294, 296, 301 Цивільного кодексу України, які є обов`язковим для виконання громадянами України, а також для усіх організацій, інспекцій та інших закладів, просить:
1. залишити за ним право жити за власним ім`ям;
2. вилучити всю інформацію щодо нього з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків;
3. зберегти за ним форму обліку платників податків за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження (згідно з дії ст.ст. 28, 294, 296, 301 ЦК України);
4. проставити відмітку у його паспорті (на стор. 7, 8 або 9) про наявність права на вчинення певних дій без присутності цифрового кодифікатора, а саме: ІІН; серія та № паспорта, № облікової картки платника податків та ін.
Також, у заяві позивач вказав, що з дією норм Податкового кодексу, що стосуються громадян, які за релігійними переконаннями відмовляються від користуванням № облікової картки (дія ст.ст. 63, 70 Податкового кодексу примушує обліковуватись громадян, які відмовляються за релігійними переконаннями від користуванням № облікової картки, за серією та номером паспорта), не згоден (не згодна).
Крім того, позивач 21.11.2024 подав заяву до Державної податкової служби України, в якій просив:
1. зберегти за ним форму обліку платників податків (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження - ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України), про що він офіційно повідомив (-ла) Гайсинське ОДПІ у Вінницькій області районі міста (області);
2. вилучити інформацію про нього з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, при наявності її знаходження у реєстрі.
Листом №704/М/02-32-12-01-17 від 23.12.2024 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до статей 19, 24, 35, 67 Конституції України, статей 4, 63, 70 Податкового кодексу України, облік платників податків здійснюється виключно у порядку та у спосіб, визначені податковим законодавством, а саме: за реєстраційним номером облікової картки платника податків або за серією та номером діючого паспорта (в окремому реєстрі для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від РНОКПП та мають відповідну відмітку у паспорті). Контролюючий орган зазначив про відсутність повноважень щодо ведення обліку платників податків в іншому порядку чи за іншими формами, які не передбачені Податковим кодексом України.
Державна податкова служба України листом №7508/М/99-00-12-04-02-09 від 27.12.2024 повідомила позивача про те, що ДПС України забезпечує формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків відповідно до статті 70 Податкового кодексу України та Положення про ДПС, затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 № 227. 
Додатково ДПС України роз`яснила, що Державний реєстр є базою персональних даних, а відносини щодо їх захисту регулюються Законом України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 № 2297-VI. З посиланням на статтю 11 вказаного Закону зазначено, що згода суб`єкта є лише однією з підстав для обробки даних, і за наявності законодавчо визначеного обов`язку володільця така обробка здійснюється без згоди особи. Також вказано, що обробка здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.02.2015 № 210, згідно з яким дані зберігаються протягом усього життя особи та 75 років після її смерті. Видалення або знищення даних із Державного реєстру можливе лише на підставі рішення суду, що набрало законної сили, про виключення даних про фізичну особу з реєстру. 
Листом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 23.01.2025 № 189/АП/02-32-50-01 відповідач повторно зазначив про обов`язковість виконання вимог Конституції та Податкового кодексу України щодо загальності оподаткування та рівності всіх платників перед законом незалежно від релігійних переконань, а також роз`яснив норми Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822. 
Контролюючий орган наголосив, що для офіційного обліку в окремому реєстрі за серією та номером паспорта особа зобов`язана особисто подати Повідомлення за формою № 1П (яке є водночас заявою про облік), пред`явити паспорт громадянина України та довідку про реєстрацію місця проживання. Податковий орган зазначив, що перевірка можливості внесення відмітки до паспорта здійснюється протягом трьох робочих днів, після чого за зверненням особи вноситься відмітка до паспорта-книжечки або видається повідомлення за формою додатка 10 для внесення даних до картки через органи ДМС.
Також позивачем до матеріалів справи долучено копію Повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (Форма № 1П), заповнену на ім`я ОСОБА_1 від 09.02.2025. На зазначеному документі міститься рукописний напис про те, що вказане Повідомлення було особисто подане позивачем до Вінницької ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області (за адресою: м. Вінниця, вул. Костянтина Василенка, буд. 21) 08.01.2025, проте воно не було прийняте до виконання начальником відділу обліку, об`єктів оподаткування та ведення реєстрів Мізяківською В.І.
Позивач вважає, що відповідачами порушено його права та охоронювані законом інтереси, з огляду на що останній звернувся до суду із даним адміністративним позовом з метою їх захисту та відновлення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантовано право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Згідно зі статтею 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Стаття 9 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод установлює, що кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У той же час, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 63.1 статті 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 63.2 статті 63 ПК України установлено, що взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.
Згідно з пунктом 63.5 статті 63 ПК України всі фізичні особи платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
За пунктом 63.6 статті 63 ПК України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Податковим номером є:
1) ідентифікаційний код юридичної особи (резидента), відокремленого підрозділу юридичної особи (резидента і нерезидента) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;
2) обліковий номер, який присвоюється контролюючими органами у разі взяття на облік:
компаніям, організаціям, утвореним відповідно до законодавства інших держав;
іноземним дипломатичним представництвам та консульським установам, представництвам міжнародних організацій в Україні;
уповноваженим особам за договорами про спільну діяльність, управителям майна за договорами управління майном, інвесторам (операторам) за угодами про розподіл продукції, виконавцям проектів (програм) міжнародної технічної допомоги та представництвам донорських установ в Україні, іншим особам та платникам у разі додаткового взяття їх на облік;
3) реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи.
Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові, серією (за наявності) та номером діючого паспорта громадянина України у формі книжечки або номером діючого паспорта громадянина України у формі картки, що оформлений із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру (далі - серія та номер паспорта). До паспортів громадянина України з числа зазначених осіб вноситься відмітка, що свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Така відмітка вноситься:
контролюючими органами - до паспортів громадян України у формі книжечки. Порядок внесення такої відмітки встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики;
органом, що здійснює оформлення паспорта громадянина України у формі картки, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Інформаційна взаємодія між Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та Єдиним державним демографічним реєстром щодо обміну відомостями про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) або право здійснювати платежі за серією (за наявності) та номером паспорта здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
У пункті 63.7 статті 63 ПК України установлено, що контролюючий орган зазначає податковий номер або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.
Відповідно до пункту 70.1 статті 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є:
громадянами України;
іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні;
іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України, або набули статусу електронного резидента (е-резидента).
Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.
Пунктами 70.2-70.3 статті 70 ПК України встановлено, що до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація:
70.2.1. прізвище, ім`я та по батькові;
70.2.2. дата народження;
70.2.3. місце народження (країна, область, район, населений пункт);
ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство;
70.2.5. серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий;
70.2.6. унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).
70.3. До інформаційної бази Державного реєстру включаються такі дані про фізичних осіб:
70.3.1. джерела отримання доходів;
70.3.2. об`єкти оподаткування;
70.3.3. сума нарахованих та/або отриманих доходів;
70.3.4. сума нарахованих та/або сплачених податків;
70.3.5. інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків;
70.3.6. унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі на підставі даних розпорядника такого реєстру, наданих у порядку інформаційної взаємодії відповідно до законодавства.
За правилами пункту 70.5 статті 70 ПК України фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.
Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.
Форма облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) і порядок їх подання встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Фізична особа несе відповідальність згідно із законом за достовірність інформації, що подається для реєстрації у Державному реєстрі.
Аналіз наведених положень законодавства дає суду підстави дійти до висновку, що ПК України передбачено 2 альтернативні форми обліку фізичних осіб контролюючим органом, а саме за податковим номером та/або за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки у разі коли особа через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.
При цьому, у разі відмови особи (платника податку) від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання остання зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт, порядок подання якої встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У той же час, відносини, що виникають при реєстрації фізичних осіб, які є громадянами України, іноземцями та особами без громадянства регулює Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822 (далі - Положення № 822).
Згідно із пунктом 2 Розділу ІІ Положення №822 реєстрація фізичних осіб у Державному реєстрі проводиться в такому порядку:
отримання та перевірка документів, які подаються фізичними особами до контролюючого органу для проведення реєстрації, обліку, внесення змін, щодо додержання повноти відомостей, зазначених в Обліковій картці, Повідомленні або Заяві про внесення змін;
включення до Державного реєстру відомостей про фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців і осіб, які провадять незалежну професійну діяльність;
оформлення і видача документа, що засвідчує реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі;
внесення до паспорта громадянина України даних про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру;
внесення до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган, відмітки про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.
Згідно з п. 1 розділу IV Положення № 822 складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта.
Пунктом 1 розділу VІІІ Положення № 822 передбачено, що фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше. У разі зміни прізвища, імені чи по батькові особа, крім паспорта, пред`являє свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).
Відповідно до п. 2 розділу VІІІ Положення № 822, облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем (за наявності), ім`ям, по батькові (за наявності), серією (за наявності) та номером паспорта. До паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта.
Положеннями п. 3 розділу VІІІ Положення № 822 передбачено, що фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання) або до будь-якого контролюючого органу.
Пунктом 4 розділу VІІІ Положення № 822 встановлено, що для заповнення Повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних або оформлення паспорта вперше.
У разі виявлення недостовірних даних або помилок у поданому Повідомленні щодо внесення серії (за наявності) та номера паспорта, прізвища, імені, по батькові, дати чи місця народження, задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) тощо фізичній особі може бути відмовлено у реєстрації та повідомлено про необхідність подання нової заяви для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру.
Відповідно до п. 8, 9 розділу VІІІ Положення № 822 після внесення до паспорта відмітки відповідний контролюючий орган формує та надсилає до ДПС повідомлення щодо дати внесення до паспорта такої відмітки (із зазначенням серії та номера паспорта) для взяття особи на облік в окремому реєстрі Державного реєстру. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта.
ДПС у разі надходження такого повідомлення вносить до окремого реєстру Державного реєстру запис із зазначенням дати внесення відмітки та дати внесення запису до цього реєстру.
До паспорта у формі картки інформація про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків вноситься відповідно до законодавства, яким регулюється питання ведення Єдиного державного демографічного реєстру.
Для внесення під час оформлення паспорта у формі картки інформації про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідний контролюючий орган надає особі повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (далі - Повідомлення про відмову) за формою, наведеною в додатку 10 до цього Положення, для подання її до відповідного територіального органу / територіального підрозділу ДМС.
Відповідно п. 10 розділу VІІІ Положення №822 у разі якщо фізична особа, до паспорта якої внесено відмітку про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта, раніше була зареєстрована в Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків, після взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру реєстраційний номер облікової картки платника податків закривається (датою закриття є дата внесення відмітки до паспорта), а у разі наявності у паспорті відмітки про реєстраційний номер облікової картки така відмітка анулюється у порядку, встановленому цим розділом.
За п. 11 розділу VІІІ Положення №822 Повідомлення за формою № 1П (заява за формою № 5ДРП), подане(а) до контролюючого органу, із зазначенням дати його (її) подання та дати внесення до паспорта або анулювання відмітки про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта реєструється в журналі обліку Повідомлень за формою № 1П / Заяв за формою № 5ДРП осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (далі - Журнал обліку), за формою, наведеною в додатку 11 до цього Положення.
Аналізуючи наведені вище положення законодавства, суд доходить висновку, що для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, передбачено їх облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. При цьому законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження і місцем реєстрації.
Суд зазначає, що норми Закону України “Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежі” від 22.12.1994 №320/94-ВР, які передбачали можливість податкового обліку за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без серії і номера паспорта, втратили чинність із набранням чинності ПК України, починаючи з 01.01.2011.
Зміна порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, не призводить до зменшення обсягу прав вказаних осіб, оскільки такий облік передбачає незастосування реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Такі висновки узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, висловлену у Рішенні від 3 грудня 2009 року № 40010/04 у справі " Тамара Скугар та інші проти Росії", яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Суд зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Суд дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року (справа № 803/1203/17), від 25 липня 2018 року (справа № 823/198/16), від 29 липня 2019 року (справа № 816/957/16), від 25 жовтня 2019 року (справа № 806/2355/15), від 11 грудня 2019 року (справа № 440/1066/19).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.10.2019 по справі № 806/2355/15, від 11.12.2019 по справі № 440/1066/19, від 14.05.2020 по справі № 806/4867/15 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Разом з тим, суд зазначає, що пунктом 7 розділу VІІІ Положення №822 визначено, що після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи особисто, відповідний контролюючий орган вносить до паспорта у формі книжечки відмітку про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення.
Досліджуючи матеріали справи суд звертає увагу на те, що останні не містять в собі належних та достатніх доказів подання позивачем контролюючому органу Повідомлення за формою № 1П. Тобто позивач, всупереч пунктів 1 - 4 Розділу VIII Положення №822 не вчинив дії щодо подання контролюючому органу Повідомлення за формою № 1П, у тому числі дій щодо заповнення обов`язкових граф (паспорт фізичної особи - серія і номер, дата видачі, ким видано) відповідного повідомлення.
Щодо наданого позивачем Повідомлення за формою № 1П (від 09.02.2025), яке не було прийняте посадовими особами Вінницької ДПІ, суд зауважує, що згідно з розділом VIII Положення № 822, обов`язковою умовою для проведення реєстрації в окремому реєстрі та внесення відмітки до паспорта є пред`явлення діючого паспорта громадянина України. Як вбачається з матеріалів справи (зокрема, з листа ГУ ДПС у Вінницькій області від 23.01.2025 № 189/АП/02-32-50-01 та Повідомлення форми №1П, яке не містило відомостей про паспорт), на момент звернення у позивача був відсутній паспорт громадянина України, що унеможливило вчинення посадовими особами ДПС передбачених законом реєстраційних дій (звірення даних та внесення відмітки).
Суд наголошує, що неприйняття контролюючим органом від громадянина ОСОБА_1 . Повідомлення №1П є правомірним та не обмежує право щодо відмови від прийняття РНОКПП. Після усунення недоліків позивач може подати Повідомлення №1П із зазначенням необхідних реквізитів паспортного документа, які є обов`язковими.
Отже, стверджувати про те, що позивачем дотримано процедуру, визначену Положенням №822 не вбачається за можливе.
Водночас, суд відмічає, що чинне законодавство України не передбачає можливість вилучення вже існуючих облікових карток з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Права осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, захищені шляхом надання їм права звертатися до уповноважених органів із Повідомленням форми № 1П, на підставі якого формується окремий реєстр Державного реєстру про фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. Однак, нормативно правові акти, що регулюють спірні правовідносини, не передбачають обліку таких осіб інакше ніж за серією та номером паспорта.
Таким чином, вимога позивача щодо ведення його обліку як платника податків за іншою, самостійно визначеною ним формою, а саме: виключно за прізвищем, ім`ям, по батькові, роком народження та місцем реєстрації, без використання будь-яких цифрових чи буквено-цифрових ідентифікаторів (включаючи серію та номер паспорта), прямо суперечить наведеним вимогам Податкового кодексу України. 
Контролюючі органи в силу вимог статті 19 Конституції України не мають повноважень запроваджувати форми обліку платників податків, які не передбачені чинним законодавством України.
Відтак, відмова відповідачів у здійсненні обліку позивача як платника податків без зазначення серії та номера паспорту та виключення відповідної інформації з реєстру є правомірною, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.09.2022 по справі № 580/3994/19, від 28.05.2021 по справі № 440/1555/20.
Посилання позивача на норми статей 28, 294, 296 Цивільного кодексу України як на підставу для ведення обліку виключно за його іменем (ПІБ) судом відхиляються, оскільки вказані статті регулюють особисті немайнові права фізичної особи на ім`я, його використання та захист у цивільних правовідносинах, і не можуть нівелювати або підміняти собою спеціальні норми публічно-правового (податкового) законодавства, що встановлюють обов`язки громадян перед державою у сфері оподаткування.
Стосовно вимоги позивача про вилучення та знищення всієї інформації про нього з Державного реєстру, суд зазначає наступне. 
Відповідно до Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 № 2297-VI (стаття 11) та Порядку обробки персональних даних у Державному реєстрі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.02.2015 № 210, обробка персональних даних у Державному реєстрі здійснюється на підставі закону для виконання контролюючими органами своїх безпосередніх державних функцій, а тому згода суб`єкта на таку обробку не є обов`язковою. Оскільки позивач є суб`єктом оподаткування та має конституційний обов`язок щодо сплати податків, повне вилучення (анулювання) відомостей про нього з Державного реєстру без одночасного переведення на облік в окремому реєстрі за серією та номером паспорта є неможливим, оскільки це призведе до унеможливлення здійснення податкового контролю.
Окремо, з приводу посилання позивача на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17, в якій міститься посилання на статтю 22 Конституції України в контексті неможливості скасування права громадянина на отримання паперового паспорта що, на переконання ОСОБА_1 , є аналогічним з веденням податкового обліку за раніше встановленими формами суд звертає увагу на наступне.
У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду, з посиланням на встановлені обставини справи, дійшла висновку про те, що примушування до обробки персональних і конфіденційних даних фізичних осіб з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки є неправомірним втручанням в їх особисте життя з боку держави та порушенням вимог статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»; у даному випадку відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.
Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що норми Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» на відміну від норм Положення про паспорт №2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.
Поряд з тим, суд вказує, що у вищевказаній справі предметом спору було отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові, тоді як предметом спору у цій справі є можливість ведення податкового обліку без застосування цифрових ідентифікаторів, виключно на основі прізвища, ім`я та по батькові, дати та місця народження, місця проживання, що потребує встановлення інших обставин, відмінних від тих, що були предметом дослідження у справі №806/3265/17.
Отже, посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 суд визнає необґрунтованим, оскільки позивач не зверталася до відповідачів із заявою про видачу паспорта у вигляді книжечки, тобто обставини вказаної справи не є подібними з обставинами у цій справі.
Таким чином, оскільки відповідачі діяли виключно в межах повноважень, у спосіб та на підставі чинного податкового законодавства України, а вимоги позивача базуються на помилковому тлумаченні норм права та вимагають від контролюючого органу вчинення дій, що прямо заперечують Податковий кодекс України, суд не вбачає ознак протиправності в діях чи бездіяльності відповідачів, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 )
Відповідач: Державна податкова служба України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393)
Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ 44069150)

Суддя Віятик Наталія Володимирівна