Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
Справа № 126/2101/26
Провадження № 2-о/126/101/2026
"07" вересня 2026 р. 
м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Рудя О. Г. 
секретар Кучанська В.М., 
за участі заявника ОСОБА_1 
заінтересованої особи ОСОБА_2 
представника заінтересованої особи адвоката Мазур С.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

До Бершадського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу обмежувального припису.
В обгрунтування заявлених вимог заявниця ОСОБА_1 зазначає, що вона проживала на одному господарстві в одному будинку разом з чоловіком ОСОБА_2 та двома дітьми в АДРЕСА_1 . З листопада 2025 року їх сімейне життя не ладиться і постійно погіршується, тому вони були вимушені розірвати шлюб, але періодично проживали в одному будинку. Колишній чоловік не бажає допомагати їй по господарству та не прислухається до її порад і між ними відсутнє взаєморозуміння. В результаті постійних незгод між ними почали виникати суперечки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй розправою та вчиняти з нею сварки, що призвело до психологічних страждань та погіршилась якість життя і вона була вимушена змінити місце проживання. Так в період часу з листопада 2025 року по 29.07.2026 її колишній чоловік ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, що призвело до її психологічних страждань та погіршився її стан здоров`я. За вказаний період часу вона зверталась по допомогу до поліції три рази, а саме 25.09.2025, 26.02.2026. Відповідно до її звернень здійснювались виїзди працівників поліції та відносно її колишнього чоловіка ОСОБА_2 складались адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та виносились термінові заборонні приписи. За результатами розгляду вказаних протоколів, постановами Бершадського районного суду від 23.02.2026, 02.04.2026 відносно її колишнього чоловіка ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. ОСОБА_2 ніяких належних висновків для себе не зробив та продовжує її переслідувати, незважаючи на зміну її місця проживання, погрожувати, принижувати та втручатись в її особисте життя, налаштовувати дітей проти неї, тому 29.07.2026 вона знову була вимушена викликати поліцію. 29.07.2026 відносно її колишнього чоловіка ОСОБА_2 поліцейськими було складено протокол за ст. 173-2 КУпАП, який на даний час знаходиться на розгляді у Бершадському районному суді. Як вбачається з вищевикладеного, що підтверджується копіями матеріалів, ОСОБА_2 вчиняє відносно неї психологічне насильство. Просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 (адреса для листування); особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; ведення листування, телефонних переговорів з нею або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просить їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в заяві.
Заінтересована особа ОСОБА_2 заперечує проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису з тих підстав, що він не вчиняв домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_1 . Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 02.04.2026 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, яку він оскаржив. Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.04.2026 вищезазначену постанову Бершадського районного суду скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Мазур С.М. заперечувала щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. 
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірвано, що підтверджено самими сторонами у справі.
Згідно довідки-характеристики Великокиріївського старостинського округу Бершадської міської ради № 339 від 02.09.2026, старостинський округ компроментуючими даними стосовно ОСОБА_1 не володіє. Інформація про притягнення вищезазначеної особи до кримінальної або адміністративної відповідальності не надходила.
Відповідно до довідки-характеристики Великокиріївського старостинського округу Бершадської міської ради № 340 від 02.09.2026, старостинський округ компроментуючими даними стосовно ОСОБА_2 не володіє. Інформація про притягнення вищезазначеної особи до кримінальної або адміністративної відповідальності не надходила.
Заявницею ОСОБА_1 на підтвердження факту вчинення заінтересованою особою ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства надано до суду копії рапортів.
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, передбачені ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 та пояснень, наданих в судовому засіданні, заявник стверджує про вчинення відносно неї психологічного та фізичного насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 .
Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:
- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Посилання заявника ОСОБА_1 на те, що вона неодноразово зверталась в поліцію з приводу вчинення відносно неї колишнім чоловіком ОСОБА_2 систематичного домашнього насильства, що підтверджується рапортами, суд оцінює критично. 
Водночас, суд враховує, що в будь-якому випадку сам факт звернення до органів поліції не підтверджує факт вчинення домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 02.04.2026 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.04.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 02.04.2026 в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Водночас систематичність правопорушень визначається, виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними.
Заслухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до висновку про наявність між колишнім подружжям конфліктів на побутовому ґрунті, однак це не підтверджує факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом спеціальних заходів, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), від 26 вересня 2019 року в справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20), від 03 листопада 2021 року у справі № 752/10604/19 (провадження № 61-3604св21), від 17 листопада 2021 року у справі № 755/937/21 (провадження № 61-7884св21).
Звернувшись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення заінтересованою особою ОСОБА_2 систематичного домашнього насильства стосовно заявниці ОСОБА_1 у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Такі обставини не були й встановлені судом в ході розгляду справи.
Тому суд, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищезазначене, прийшов до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису.
У відповідності до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 13, 76-83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 350-1, 350-6, 353-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволені заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь