Справа № 173/1824/26
Провадження №2/173/1738/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України
04 вересня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кожевник О.А.,
за участю секретаря судового засідання Голованьової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на нежитлову будівлю,
ВСТАНОВИВ:
03 червня 2026 року до суду звернувся ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на нежитлову будівлю.
Згідно з поданою позовною заявою позивач просить припинити право спільної часткової власності та визнати право власності на нежитлову будівлю як окремий об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на наступне.
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали майстерню-кузню тракторної бригади в АДРЕСА_2 .
27 грудня 1999 року укладено договір про порядок користування майстернею-кузнею тракторної бригади між співвласниками спільної дольової власності: в користування ОСОБА_3 - 19/50 частин з відповідними приміщеннями, ОСОБА_1 - 12/50 частин, ОСОБА_4 - 19/50 частин з відповідними приміщеннями.
14 листопада 2007 року отримано дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного округу за № 1453.
28 листопада 2007 року ОСОБА_4 придбав 19/50 частини у ОСОБА_3 .
Рішенням Дмитрівської сільської ради № ХІХ/ІУ № 351 "Про присвоєння нумерації" присвоїли приміщенням наступні адреси: ОСОБА_1 АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 - АДРЕСА_3 .
22 червня 2011 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_4 цілий об`єкт.
Позивач замовив виготовлення паспорта на об`єкт, для подальшого оформлення земельної ділянки. Однак, внести інформацію в Єдину державну електронну систему немає можливості через те, що на 38/50 частин нежитлової будівлі припинено спільну часткову власність, оскільки об`єкт виведено в окрему одиницю.
Інший співвласник ОСОБА_5 має окрему адресу, окремий вхід та юридично окремий об`єкт.
На даний час невизначеність в документах не дає можливості реалізувати позивачу своє право розпоряджатися власним майном, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2026 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників розгляду справи в підготовче засідання.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2026 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, проти оформлення права власності не заперечував, позов задовольнити.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» просили проводити розгляд справи за відсутності їх представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини із визнання права власності на нерухоме майно.
Згідно з копією Договору купівлі-продажу від 06 травня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, що зареєстровано в реєстрі за № 313, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали у Колективного сільськогосподарського підприємства "Україна" в рівних частках кожний майстерню-кузню тракторної бригади 
АДРЕСА_4 грудня 1999 року укладено договір про порядок користування майстернею-кузнею тракторної бригади між співвласниками спільної дольової власності: в користування ОСОБА_3 - 19/50 частин з відповідними приміщеннями, ОСОБА_1 - 12/50 частин, ОСОБА_4 - 19/50 частин з відповідними приміщеннями.
Відповідно до копії технічного паспорта на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виданого ТОВ "Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації", нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 складається з нежитлової будівлі літ Б-1. 1952 року спорудження, загальна площа приміщень складає 48,1 кв.м.
Рішенням Дніпровської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області "Про присвоєння нумерації не житловим спорудам по АДРЕСА_2 " присвоєно приміщенням, які належать ОСОБА_1 адресу АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 - АДРЕСА_3 . 
Згідно з копією Висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єктів нерухомого майна від 06 квітня 2026 року, нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , може бути виділено в натурі. 
Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна - об`єкт № 1: літ. Б-1 - нежитлова будівля, об`єкт № 2: виділено в окрему одиницю на підставі свідоцтва про право власності від 22 червня 2011 року.
Право власності позивача на 1/3 частину не житлової будівлі, розташованої в АДРЕСА_2 , підтверджується копією довідки про проходження реєстрації, що записано в реєстрову книгу під номером 45.
24 червня 2011 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_5 Договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 нерухоме майно загальною площею 161,4 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_5 .
Відповідно до копії довідки про державну реєстрацію прав, виданої КП "Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації" 24 червня 2011 року ОСОБА_5 має у власності у розмірі 1/1 частки майстерні-кузні тракторної бригади, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 . 
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Порядок ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 р. № 681, визначає процедуру та вимоги щодо ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Рішенням Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації" від 06 квітня 2026 року, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій ЕДСББ, оскільки об`єкт не має математичної одиниці, у зв`язку з чим позивачу запропоновано звернутися до суду.
Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 (провадження № 61-5919сво22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23)).
Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна. Позов про визнання права на частку в праві спільної часткової власності не є вимогою про поділ майна в натурі. Тому при визнанні права на частку не здійснюється вказівка які саме об`єкти в натурі відповідають частці в праві спільної часткової власності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року в справі № 344/5437/17 (провадження № 61-124св20)).
У постанові Верховного суду від 29.06.2022 у справі № 495/3521/18 зазначено, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні у натурі та вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності в разі поділу (ст. 367 ЦК), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 має у власності 38/50 часток приміщення, який є окремим об`єктом, що утворився з двох рівних часток 19/50.
Статтею 355 ЦК установлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 4 ст. 355 та ч. 1 ст. 356 ЦК спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
В даному випадку не має місця часткової спільної власності, оскільки інший співвласник має у власності частку приміщення, як окремий самостійний об`єкт – майстерню-кузню тракторної бригади Б-1, загальною площею 161,4 кв.м.
Згідно зі ст. 361 ЦК співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. 
Отже, право співвласника самостійно розпоряджатися належною йому часткою у праві власності не є тотожним праву розпоряджатися певною фізично визначеною частиною майна.
Частка у праві спільної часткової власності не є окремою частиною речі та не означає наявності права власності на конкретну її частину. Вона являє собою частину права на все спільне майно як єдиний об`єкт. Таким чином, право спільної часткової власності поширюється на все майно в цілому, тоді як визначена частка характеризує лише обсяг прав співвласника у праві власності на це майно, а не окрему частину самого майна.
Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, а право власності є непорушним.
За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Договір купівлі-продажу є правочином, на підставі якого позивач правомірно набув право власності.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Водночас у даному випадку фактичні обставини справи свідчать про відсутність класичної спільної часткової власності на єдиний неподільний об`єкт, оскільки інший співвласник має у власності окрему, індивідуально визначену частину приміщення. За таких обставин належна позивачу частка фактично відповідає окремому приміщенню, яким він володіє та користується самостійно, що відрізняє зазначені правовідносини від ситуації, коли кожному зі співвласників належить ідеальна частка у праві власності на все майно.
Таким чином, незважаючи на формальне визначення часток у праві власності, фактичне виділення окремих частин приміщення та їх самостійне використання свідчить про інший характер правовідносин між власниками. Обставини, які не залежать від волевиявлення власника, у цьому випадку можуть перешкоджати йому реалізувати своє право на розпорядження належним йому майном у повному обсязі.
На підставі вищевикладеного суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору суд вважає необхідним покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на нежитлову будівлю - задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності на не житлову будівлю літ. Б-1, що розташована на земельній ділянці розміром 161 кв.м., за адресою; АДРЕСА_1 .
Визнати право власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ) на не житлову будівлю літ. Б-1,загальною площею 48,1 кв.м., що розташована на земельній ділянці розміром 161 кв.м., за адресою; АДРЕСА_1 .
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 04.09.2026 р.
Суддя О.А. Кожевник