КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2026 року м. Київ № 320/19253/23
Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції України в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Білоцерківського РУП ГУНІ в Київській області» від 20.01.2023 №26, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №l Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 та накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади;
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 20.01.2023 по день прийняття судом рішення у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність пункту 1 оскаржуваного наказу в частині його звільнення з посади, оскільки вважає, що за результатами службового розслідування належним чином не встановлено наявності в його діях складу дисциплінарного правопорушення, не враховано ступінь його вини, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського, а також обставини, які спростовують висунуті щодо нього звинувачення. Окрім того, позивач зазначає, що під час вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не враховано всіх обставин події, що, на його думку, призвело до безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування необґрунтовано суворого виду дисциплінарного стягнення.
Разом з тим, позивачем вказано, що в порушення статті 18 Дисциплінарного статуту йому не було забезпечено належну участь у службовому розслідуванні, зокрема, не надано можливості ознайомитися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування та зробити їх копії за допомогою технічних засобів. Зауважено, що участь позивача у службовому розслідуванні фактично обмежилася лише наданням письмових пояснень, у той час як він був позбавлений можливості повноцінно брати участь в розслідуванні та впливати на його хід, а також ознайомитися з висновками службового розслідування. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого останнім проти позовних вимог заперечено, вказавши, що в діях інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , вбачаються порушення вимог пунктів 1, 2, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, що виразилося у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, у не застосуванні безперервної відеофіксації на портативний відеореєстратор під час несення служби, не документуванні адміністративного правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, не наданні допомоги працівникам поліції щодо затримання правопорушника та не затриманні останнього.
Разом з тим, відповідачем зауважено, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, окрім випадків, прямо передбачених законом. На переконання відповідача, у межах спірних правовідносин будь-яких аргументів, які б спростовували вказані висновки дисциплінарної комісії, позивачем до матеріалів справи позовної заяви надано не було.
У поданих до суду письмових поясненнях позивачем зазначено про відсутність в його діях складу дисциплінарного правопорушення, а при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не проведено об`активного, повного та всебічного дослідження обставин, не встановлено та не обґрунтовано в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку, не доведено вину позивача в скоєнні проступків, що в свою чергу спричинило застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, що, на переконання позивача, є надмірним та передчасним. 
Позивачем вказано, що службове розслідування має проводитися з неухильним додержанням вимог закону, бути прозорим, повним та містити мотиви прийняття відповідного рішення. Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право ознайомлюватися з матеріалами службового розслідування, знати про обставини, які враховувалися при прийнятті рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та мотиви обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи №320/19253/23 за правилами загального позовного провадження - відмовлено.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке. 
Як убачається з матеріалів справи, лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області» від 20.01.2023 №26 інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано щодо нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади. 
Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади зумовлено вчиненням ним дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні службової дисципліни, пунктів 1, 2, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, що виразилося у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, незастосуванні безперервної відеофіксації на портативний відеореєстратор під час несення служби, недокументуванні адміністративного правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, ненаданні допомоги працівникам поліції щодо затримання правопорушника та незатриманні останнього.
Не погоджуючись з пунктом 1 наказу від 20.01.2023 №26, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з посади, останній звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.
Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі - Положення №893), затвердженими наказом МВС України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону №580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
За приписами пунктів 1, 2 частини першої, частини другої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з положеннями частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункти 1, 2, 4, 6, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту).
Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Частинами першою, другою, третьою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Наказом МВС України №893 від 07.11.2018 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (далі Наказ МВС України № 893) затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Наказу МВС України №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 розділу V Наказу МВС України №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно з пунктом 2 розділу V Наказу МВС України №893 службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування.
Згідно з пунктом 4 розділу V Наказу МВС України № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 7 розділу V Наказу МВС України № 893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Згідно з пунктом 13 розділу V Наказу МВС України №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Відповідно до пункту 14 розділу V Наказу МВС України №893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі. У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних. Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.
Згідно з частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Частина п`ятнадцята статті 15 Дисциплінарного статуту визначає, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Згідно з частиною сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Як встановлено матеріалами справи, підставою для видання наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Білоцерківського РУП ГУНІ в Київській області» від 20.01.2023 №26, в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади стали матеріали службового розслідування, результати якого оформлені відповідним Висновком від 09.01.2023.
Так, з Висновку службового розслідування від 09.01.2023 судом встановлено таке. 
24.12.2022 відповідно до «Книги служби нарядів» Білоцерківського РУП ГУ та Дислокації сил та засобів працівників ВРПП вказаного районного управління поліції з обслуговування Білоцерківського району, на чергування у складі групи реагування патрульної поліції «Батут-34» на службовому автомобілі марки «Mitsubishi Outlander» заступили: поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_3 , спільно з поліцейським відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капралом поліції Скороходом Олегом Сергійовичем.
У якості чергового чергової служби Білоцерківського РУП ГУ на добове чергування заступив старший інспектор-черговий відділу моніторингу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 , а у якості відповідального від керівництва по районному управлінню поліції, на чергування заступив начальник сектору взаємодії з громадами відділу превенції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_5 .
На виконання вимог пункту 19 розділу XIII Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах НП України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357 та Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, начальник Білоцерківського РУП з ГУНП в Київській області полковник поліції ОСОБА_6 , працівникам поліції, які заступали на чергування провів цільовий інструктаж.
Разом з тим, того ж дня відповідно до «Книги служби нарядів» відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУ та графіку чергувань вказаного підрозділу на чергування у складі групи реагування патрульної поліції, у складі екіпажу «Батут-210» на службовому автомобілі марки «Skoda Rapid» номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) заступили: старший інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_1, та поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області сержант поліції Гладун Олександр Віталійович.
У той же час, до складу групи реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУ у складі екіпажу «Батут-220» на службовому автомобілі марки «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні) заступили: старший інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , та поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_9 .
У якості чергового чергової служби відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУ, на добове чергування заступив старший інспектор-черговий чергової частини відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , а у якості відповідального від керівництва по відділенню поліції, на чергування заступив начальник сектору дізнання відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_11 .
На виконання вимог пункту 19 розділу XIII Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах НП України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357 та Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, начальник відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_12 працівникам поліції, які заступали на чергування провів цільовий інструктаж.
Надалі, як встановлено відповідачем у ході проведення службового розслідування та вбачається з матеріалів справи, того ж дня о 23.20, старший сержант поліції ОСОБА_3 спільно з капралом поліції ОСОБА_13 здійснювали превентивні заходи на території Білоцерківського району, а саме у смт Рокитне, що входить до території обслуговування Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.
Відповідно до виданого Київською військовою адміністрацію Розпорядження «Про запровадження комендантської години на території Київської області» від 16.12.2022 № 968 було запроваджено з 18.12.2022 по 25.12.2022 на території Київської області комендантську годину щодня з 23.00 до 05.00.
Пунктом 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2020 №573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» визначено, що на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) поліція відповідно до покладеній на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
Пунктом 3 частиною 1 статті 23 Закону визначено, що поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Враховуючи викладене, за порушення комендантської години по вул. Незалежності в смт Рокитне, Білоцерківського району поблизу АЗС «КЛО» старшим сержантом поліції ОСОБА_3 спільно з капралом поліції ОСОБА_13 , за допомогою включених проблискових маячків було здійснено зупинку автомобіля марки «Audi Q7».
Після зупинки вказаного транспортного засобу, з його салону на вулицю до під`їзду працівників поліції вийшло четверо чоловіків, один з яких був водієм.
Після зазначеного, окрім ОСОБА_3 та ОСОБА_13 на місце зупинки автомобіля «Audi Q7» номерний знак НОМЕР_3 , на службовому автомобілі марки «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні) прибули ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та  ОСОБА_1 .
У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що особи, які рухалися на автомобілі «Audi Q7» номерний знак НОМЕР_3 та знаходилися на місці його зупинки, перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Незважаючи на вказане, у порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, поліцейські не вжили заходів щодо встановлення водія зупиненого автомобіля, питання щодо документування адміністративного правопорушення особами, які перебували у стані алкогольного сп`яніння не вирішили, а натомість сівши до службових автомобілів поїхали на територію АЗС «КЛО», що призвело до того, що один із чоловіків як встановлено пізніше - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сівши за кермо автомобіля «Audi Q7» номерний знак НОМЕР_3 , розпочав рух та також заїхав на територію вказаної АЗС.
ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та  ОСОБА_1  під час спілкування з громадянами, у порушення вимог пункту 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, відеофіксацію на портативні відеореєстратори (бодікамери) не здійснювали, що унеможливлює у повній мірі встановити обставини і предмет спілкування поліцейських та цивільних громадян.
Як пояснили ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , перебуваючи на АЗС «КЛО», яка розташована по вул. Незалежності, 122 у смт Рокитне, вони помітили як на її територію заїжджає автомобіль марки «Audi Q7» номерний знак НОМЕР_3 . Враховуючи викладене було встановлено хто перебував за його кермом.
У подальшому, у працівників поліції виникла підозра на те, що водій автомобіля марки «Audi Q7» номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_14 , перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим старший сержант поліції ОСОБА_3 підійшов до останнього, який у той час перебував біля входу до приміщення АЗС «КЛО», поблизу припаркованого автомобіля марки «Audi Q7» номерний знак НОМЕР_3 , а поруч біля нього перебував місцевий житель ОСОБА_15 , який являється депутатом VIII скликання Рокитнянської селищної ради. Вказані особи, які перебували на території АЗС, порушили комендантську годину, запроваджену на території Київської області.
Вказане дає підстави стверджувати, що поліцейські під час попередньої зупинки вищевказаного транспортного засобу, розуміючи, що громадяни, які знаходилися у ньому перебували у стані або ж з ознаками алкогольного сп`яніння, не вжили заходів щодо встановлення особи водія та складення стосовно нього адміністративних матеріалів.
Разом із тим, під час службового розслідування відповідачем встановлено, що в діях ОСОБА_15 вбачалися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Водночас ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_1 зауважень останньому не зробили та не вжили заходів для припинення зазначеного правопорушення.
Окрім того, незважаючи на те, що ОСОБА_15 вчиняв неправомірні дії щодо працівників поліції, у яких вбачалися ознаки адміністративного та кримінального правопорушень, ОСОБА_13 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до статті 43 Закону України «Про Національну поліцію» не попередили зазначеного громадянина про застосування до нього заходів примусу, а також не застосували передбачені статтями 44 та 45 цього Закону поліцейські заходи примусу, обмежившись його супроводженням.
Як вбачається з матеріалів службового розслідування, під час перегляду відеозапису з портативного відеореєстратора ветановлено, що під час того як ОСОБА_16 супроводжував ОСОБА_15 , останній відштовхнув його, у зв`язку з чим, на підставі частини 1 статті 44 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_3 повалив його на землю та за допомогою прийому «загиб рук за спину», намагався затримати. 
У порушення вимог пункту 9 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, у якому визначено, що поліцейський повинен надавати допомогу працівникам поліції, лейтенант поліції ОСОБА_1 , заходів щодо затримання правопорушника не вжив, допомогу поліцейському не надав, а у стороні стояв та спілкувався з перехожими
У той же час, коли ОСОБА_3 намагався затримати ОСОБА_15 , у порушення вимог пункту 9 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, ОСОБА_1 продовжував спілкуватися з ОСОБА_14 , не приймаючи участі у затриманні правопорушника. 
Своїми діями ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_2 порушили вимоги частини третьої статті 11 Закону України «Про Національну поліцію», у якій визначено, що рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції. 
У зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 належним чинном не відреагували, останнього не затримали, після чого він сів за кермо автомобіля марки «Mitsubishi L 200» номерний знак НОМЕР_4 та від?їхав з місця. 
Під час проведення службового розслідування відповідачем було відібрано пояснення позивача.
Зважаючи на встановлені обставини, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, що виразилося у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, незастосуванні безперервної відеофіксації на портативний відеореєстратор під час несення служби, недокументуванні адміністративного правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, ненаданні допомоги працівникам поліції щодо затримання правопорушника та незатриманні останнього.
На підставі пункту 1 наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Білоцерківського РУП ГУНІ в Київській області» від 20.01.2023 №26 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що уповноваженими особами відповідача правомірно та у повній мірі проведено службове розслідування за, за наслідками якого прийнято оскаржуваний наказ. 
На думку суду, порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення, зокрема, позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 07.11.2019 по справі №826/1670/18, сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.
Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.
З наведеного вбачається, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.
При цьому, приймаючи оскаржуваний наказ та застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби відповідач керувався матеріалами, зібраними під час службового розслідування, розпочатого згідно з наказом від 26.12.2022 №1505.
Також суд бере до уваги висновки Верховного Суду у постанові від 23.11.2023 у справі №420/14443/22, відповідно до яких своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження посадових осіб відповідача щодо проведення службового розслідування із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, поліцейського ступеня тяжкості дисциплінарного проступку є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією відповідача.
Згідно постанови Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.02.2021 №160/9275/18 погодився з позицією, що визначення виду дисциплінарного стягнення, яке необхідно накласти на поліцейського, є переважним (дискреційним) правом безпосередньо начальника Департаменту патрульної поліції та зазначив, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.
Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зауважує, що згідно із частиною восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Зі змісту наведених норм слідує, що визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. Закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. 
Отже, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, з огляду на що пункт 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції України в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Білоцерківського РУП ГУНІ в Київській області» від 20.01.2023 №26 прийнятий відповідачем у межах, на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Разом з тим, суд зазначає, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.
Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з врахуванням викладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позивних вимог позивача.
Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.