СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року м. Харків Справа №917/2371/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача – Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (вх.№1041П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2026 року у справі №917/2371/25,
за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», вул. Пилипа Орлика, 40 А, м. Полтава, 36020,
до відповідача Обслуговуючого кооперативу «Горянка», вул. Нова 1Г, с. Гора, Полтавський район, Полтавська область, 38752,
про стягнення 332277,66 грн заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» до Обслуговуючого кооперативу «Горянка» про стягнення 332277,66 грн заборгованості за договором №2208-7 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 06.11.2024 року (вх.№2473/25).
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.04.2026 року у справі №917/2371/25 (повне рішення складено 20.04.2026 року, суддя Тимощенко О.М.) позов задоволено частково.
Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Горянка» (вул. Нова 1Г, с. Гора, Полтавський район, Полтавська область, 38752, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 43160960) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, 36020, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 03361661) 45991,56 грн пені та 551,90 грн судового збору.
В частині стягнення з відповідача 35636,35 грн основного боргу - провадження закрито.
В іншій частині позову – відмовлено в задоволенні вимог.
Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:
- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/2371/25 від 20.04.2026 року;
- стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Горянка» на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» заборгованість з оплати пені у розмірі 289897,27 грн за період січень 2024 року - листопад 2025 року;
- судові витрати покласти на Обслуговуючий кооператив «Горянка».
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що позивачем у період з січня 2024 року по листопад 2025 року відповідачу надавалися послуги з централізованого водопостачання за договорами №2208-07 від 08.11.2019 року на надання послуг з централізованого водопостачання та договором №2208-07 від 06.11.2024 року на надання послуг з централізованого водопостачання, за які він несвоєчасно здійснював оплату наданих послуг, в зв`язку з чим йому була нарахована пеня відповідно до умов договору
Позивач вказує, що у якості підстави застосування пені на заборгованість, яка утворилась у період з січня 2024 року по травень 2025 року він посилався на рахунки на оплату пені та умови договорів, які є належними доказами по справі, містять всю без винятку інформацію, яка входить до предмету доказування - факт надання послуг, прострочення відповідачем оплати основної заборгованості і як наслідок застосування до нього штрафних санкцій (пені). 
Позивач також зазначає, що в рахунках на оплату пені є інформація щодо підстав нарахування пені (зазначення рахунку на оплату послуг та суми боргу за ним), інформація щодо факту прострочення відповідачем основного боргу (дати та суми оплати основного боргу відповідачем) та інформація щодо проценту, граничного строку оплати основного боргу, періоду, кількості днів та суми нарахованої пені за прострочення виконання основного зобов`язання, що робить можливим перевірку правильності розрахунку.
На думку позивача, об`єм наданих послуг у період з січня 2024 року по травень 2025 року був узгоджений відповідачем відповідно до пункту 4.6. договору 2019 року та пункту 4.15 договору 2024 року. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не оспорювалась вартість наданих послуг за період з січня 2024 року по травень 2025 року, що підтверджується тим, що він сплатив всю суму заборгованості за надані послуги з січня 2024 року по травень 2025 року ще у червні 2025 року, тобто спір щодо об`єму та вартості наданих за вказаний період послуг водопостачання між сторонами взагалі був відсутній, а основний борг узгоджений та сплачений відповідачем.
За твердженням позивача, загальна сума надлишково нарахованої пені за період січень 2024 року - листопад 2025 року складає 6744,04 грн, сума боргу (пеня) яка підлягає стягненню з ОК «Горянка» складає 296641,31 (сума пені заявлена до стягнення в позовній заяві) - 6744,04 (надлишково нарахована сума пені) = 289897,27 гривень.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача – Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2026 року у справі №917/2371/25. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу – протягом 15 днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 42 цього Кодексу. Встановлено, що учасники справи мають право до 04.06.2026 року подати до апеляційного господарського суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі з відповідним мотивуванням їх подання. Попереджено сторони, що апеляційна скарга підлягає розгляду за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи - за відсутності мотивованих клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом). Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/2371/25.
Вказана ухвала була направлена учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена їм 14.05.2026 року о 19:13, тобто вважається врученою 15.05.2026 року.
22.05.2026 року до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/2371/25.
Відзиву на апеляційну скаргу, клопотань, заяв та документів в обґрунтування вимог і заперечень по справі у встановлений строк до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
08.11.2019 року між Комунальним підприємством Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (виконавець) та Обслуговуючим кооперативом «Горянка» (далі - споживач) укладено договір №2208-7 на надання послуг з централізованого водопостачання (далі – договір №1), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язується оплачувати послуги в порядку і умовах, визначених договором та діючим законодавством.
Відповідно до пункту 2.2. договору №1 об`єкти споживача, на які надаються послуги за договором, та їх адреси визначені в додатку №1.
Так, згідно додатку №1 до договору №1 до переліку об`єктів включено - Обслуговуючий кооператив «Горянка», який знаходяться за адресою Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Гора, вул. Нова, 1Г (додаток №1).
Пунктом 3.1. договору №1 визначено, що надання послуг здійснюється виконавцем в межах добових, місячних та річних норм централізованого водопостачання, які визначені відповідно до розрахунку об`ємів послуг (додаток № 3 до договору №1).
Оплата послуг здійснюється споживачем відповідно до тарифів, діючих на момент отримання послуг, затверджених органом, уповноваженим на це законодавством України. У випадку зміни тарифів, оплата послуг здійснюється споживачем по новим тарифам без зміни інших умов договору. Зміна тарифів відбувається з моменту набуття чинності відповідного рішення такого уповноваженого органу (п. 4.1. договору №1).
Відповідно до п. 4.2. договору №1 визначено, що до 20 числа розрахункового місяця споживач надає виконавцю Звіт про показники приладу обліку розрахункового місяця за формою, визначеною в додатку 4 договору. У разі ненадання Звіту про показники обліку у встановлені цим пунктом строки обсяги послуг визначаються відповідно до п. 3.9. договору. Виходячи з даних Звіту про показники приладу обліку розрахункового місяця наданих споживачем виконавцю. Виконавець визначає об`єм наданих споживачем послуг за Розрахунковий місяць (п. 4.2. договору №1).
Відповідно до п. 4.3. договору №1 розрахунок по оплаті послуг за розрахунковий місяць повинен бути проведений споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця до 25 числа розрахункового місяця. У платіжному дорученні споживач повинен в призначенні платежу зазначити розрахунковий місяць, за який проводиться оплата, а також номер та дату договору. У разі відсутності у платіжному дорученні цих даних, така оплата зараховується виконавцем в наступній послідовності: а) оплата пені, інфляції та 3% річних (за наявністю); б) погашення боргових зобов`язань (за наявністю); в) оплата поточних платежів; г) передплата (відповідно до п.4. 4 договору).
Пунктом 4.4. договору №1 встановлено, що не пізніше 25 числа розрахункового місяця споживач зобов`язаний здійснити оплату послуг за наступний розрахунковий місяць в сумі, яка дорівнює 50 (п`ятдесят) % розміру оплати послуг, виходячи із об`єму спожитих споживачем послуг у розрахунковому місяці.
Нарахування по актам порушень та обстежень, пеня, плата за скид понаднормативних забруднень та інші платежі, оформлені розрахунками, здійснюється споживачем до 25 числа розрахункового місяця. Після визначення об`єму наданих споживачем послуг за розрахунковий місяць, споживач повинен самостійно отримати рахунок на оплату послуг у виконавця (п. 4.5. договору №1).
Відповідно до п.п. 7.2.1. п. 7.2. договору №1 споживач зобов`язаний оплачувати вчасно, у встановлений договором строк, послуги та інші нарахування згідно умов договору та законодавства.
У разі невиконання вимог пунктів 4.3., 4.4. договору, споживач зобов`язаний сплатити виконавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу, відповідно до Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20.05.1999 року №686-XIV (п. 8.2. договору №1).
За умовами пункту 9.1. договір №1 набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками, і в частині надання послуг діє до 31 грудня 2019 року, а в частині оплати послуг - до повного виконання. Договір вважається щороку продовженим, якщо однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду не пізніше ніж за один місяць.
Відповідно до додатку №3 до договору №1 місячна норма водопостачання складала 11193,33 м3.
Відповідно до додатку №5 акту про прийняття до розрахунків приладів обліку води за спірною адресою встановлені та прийняті та опломбовані для проведення розрахунків відповідні прилади обліку.
06.11.2024 року між сторонами був переукладений договір №2208-7 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - договір №2), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства у порядку, строки та на умовах, передбачених договором.
Відповідно до п. 3.1. договору №2 тарифи на послуги встановлюються уповноваженими законом державними органами відповідно до закону та становлять: на послугу з централізованого водопостачання 27,756 грн за 1 куб. метр з урахуванням ПДВ. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну тарифів на послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам із зазначенням рішення відповідних органів. У разі зміни тарифів у період дії договору нові тарифи застосовуються з моменту їх введення в дію без внесення додаткових змін до договору.
Плата за послугу складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Плата за абонентське обслуговування для споживачів послуг з централізованого водопостачання становить - 15,00 грн з урахуванням ПДВ та по кожному об`єкту окремо. У разі зміни розміру плати за абонентське обслуговування у період дії договору, нова плата за абонентське обслуговування застосовується з моменту її введення в дію без додаткових змін до договору (п. 3.2 договору №2).
Пунктом 4.1. договору №2 визначено, що надання послуг здійснюється виконавцем в межах місячних норм централізованого водопостачання, які визначені відповідно до розрахунку об`ємів послуг (додаток №3 договору).
Відповідно до п. 4.11. договору №2 25-го числа розрахункового місяця споживач надає виконавцю звіт про показники приладів обліку розрахункового місяця за формою, визначено в додатку №4 до договору. Виходячи з даних звітів про показники приладів обліку розрахункового місяця, наданих споживачем виконавцю, виконавець визначає об`єм наданих споживачу послуг за розрахунковий місяць. після визначення об`єму наданих споживачу послуг за розрахунковий місяць. Після визначення об`єму наданих споживачу послуг за розрахунковий місяць, споживач повинен самостійно отримувати рахунок на оплату послуг у виконавця.
Розрахунок по оплаті послуг за розрахунковий місяць повинен бути проведений споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата за послуги вважається здійсненою з моменту зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. У платіжному дорученні споживач повинен в призначенні платежу зазначити розрахунковий місяць, за який проводиться оплата, а також номер та дату договору. Така оплата зараховується виконавцем в наступній послідовності: а) плата за абонентське обслуговування; б) плата за послуги (п. 4.12. договору №2).
Відповідно до п. 4.14 договору №2 оплата за нарахування по актам порушень та обстежень, пеня, плата за скид понаднормативних забруднень та інші платежі, оформлені розрахунками, здійснюється споживачем до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.
Обсяг наданих споживачеві послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води (у разі наявності) (п. 4.22. договору №2).
Відповідно до п. 4.24. договору №2 у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню у розмірі одного відсотка від суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги.
Споживач зобов`язаний: оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, інші нарахування згідно з умовами договору, у строки, встановлені договором. У разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договором (п.п. 5.2.8, 5.2.12 п. 5.2. договору №2).
Відповідно до пп. 6.1.2 п. 6.1. договору №2 споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені у розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу, відповідно до Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20.05.1999 року №686-XIV
За умовами пункту 10.1. договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками, і в частині надання послуг діє до 31 грудня 2024 року, а в частині оплати послуг - до повного виконання. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.
Відповідно до додатку №1 «Перелік об`єктів користування послугами» до договору №2 найменування об`єкту - Обслуговуючий кооператив «Горянка», адреса - Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Гора с. Шмиглі.
Відповідно до додатку №3 до договору №2 місячна норма водопостачання складає 11193,33 м3.
14.08.2024 року сторони уклали угоду про погашення реструктуризованої заборгованості, відповідно до умов якої відповідач зобов`язується та гарантує сплатити кредитору суму боргу, в розмірі 337304,23 грн на розрахунковий рахунок кредитора шляхом розстрочки платежів за відповідним графіком (протягом вересня-грудня 2024 року).
Матеріали справи містять рахунки на оплату послуг з централізованого водопостачання та (або) централізованого водовідведення за послуги водопостачання/водовідведення та за абонентське обслуговування з червня по листопад 2025 року на загальну суму 440134,10 грн: 
- №6330-06 від 25.06.2025 року за червень 2025 року на суму 87692,50 грн,
- №6330-07 від 28.07.2025 року за липень 2025 року на суму 84352,82 грн
- №6330-08 від 27.08.2025 року за серпень 2025 року на суму 80040,43 грн,
- №6330-09 від 26.09.2025 року за вересень 2025 року на суму 72453,22 грн,
- №6330-10 від 29.10.2025 року за жовтень 2025 року на суму 64087,82 грн,
- №6330-11 від 27.11.2025 року за листопад 2025 року на суму 51507,31 грн.
За твердженням позивача, згідно зведеного реєстру отриманих платежів за послуги водопостачання по контрагенту Обслуговуючий кооператив «Горянка», відповідачем здійснювалася оплата за послуги водопостачання на загальну суму 404497,75 грн: в червні та липні 2025 року - 82056,15 грн за червень 2025 року; в серпні та вересні 2025 року - 84352,82 грн за липень 2025 року; у вересні та жовтні 2025 року - 80040,43 грн за серпень 2025 року; в жовтні та листопаді 2025 року - 70453,22 грн за вересень 2025 року; в листопаді та грудні 2025 року - 64087,82 грн за жовтень 2025 року; в грудні 2025 року - 23507,31 грн за листопад 2025 року.
Також матеріали справи містять рахунки на оплату послуг з централізованого водопостачання та (або) централізованого водовідведення – нарахування пені за несвоєчасну оплату на загальну суму 296641,31 грн: 
- №6330-02/П від 27.02.2024 року за період нарахування 25.01.2024-31.01.2024 року на суму боргу 40774,82 грн, нараховано пені 2854,24 грн;
- №6330-03/П від 27.03.2024 року за періоди нарахування 01.02.2024-29.02.2024 на суму боргу 40774,82 грн, 25.02.2024-29.02.2024 на суму боргу 42687,43 грн, нараховано пені 13959,07 грн, до сплати 16813,31 грн;
- №6330-04/П від 25.04.2024 року за періоди нарахування 01.03.2024-31.03.2024 на суму боргу 40774,82 грн, 01.03.2024-31.03.2024 на суму боргу 42687,43 грн, 25.03.2024-31.03.2024 на суму боргу 37790,50грн, нараховано пені 28518,63 грн, до сплати 45331,94 грн;
- №6330-05/П від 29.05.2024 року за травень 2024 року за період нарахування з 01.04.2024 по 30.04.2024 на суму боргу 40774,82 грн, з 01.04.2024 по 30.04.2024 на суму боргу 42687,43 грн, з 01.04.2024 по 21.04.2024 на суму боргу 37790,50 грн та з 22.04.2024 по 30.04.2024 на суму боргу 24790,50грн, нараховано пені 35205,84 грн, до сплати 80537,78 грн;
- №6330-06/П від 26.06.2024 року за червень 2024 року за період нарахування з 01.05.2024 по 10.05.2024 на суму боргу 40774,82 грн, з 01.05.2024 по 31.05.2024 на суму боргу 42687,43 грн, з 01.05.2024 по 31.05.2024 на суму боргу 24790,50грн, 01.05.2024 по 31.05.2024 на суму боргу 42093,86 грн, пені 38044,74 грн, до сплати 118582,52 грн;
- №6330-07/П від 25.07.2024 року за липень 2024 року період нарахування з 01.06.2024 по 08.06.2024 на суму боргу 42687,43 грн, з 01.06.2024 по 30.06.2024 на суму боргу 24790,50 грн, з 01.06.2024 по 30.06.2024 на суму боргу 42093,86 грн, з 01.06.2024 по 17.06.2024 на суму боргу 45902,59 грн та з 18.06.2024 по 30.06.2024 на суму боргу 25902,59 грн, нараховано пені 34651,08 грн, до сплати 153233,60 грн;
- №6330-08/П від 26.08.2024 року за серпень 2024 року період нарахування 01.07.2024 по 09.07.2024 на суму боргу 24790,50 грн, з 01.07.2024 по 31.07.2024 на суму боргу 42093,86 грн, з 01.07.2024 по 31.07.2024 на суму боргу 25902,59 грн, з 01.07.2024 по 17.07.2024 на суму боргу 95347,51 грн та з 18.07.2024 по 31.07.2024 на суму боргу 81347,51 грн, нараховано пені 50907,78 грн, до сплати 204141,38 грн;
- №6330-07/П від 28.07.2025 року за липень 2025 року період нарахування з 10.02.2025 по 12.02.2025 на суму боргу 40794,38 грн, з 13.02.2025 по 17.02.2025 на суму боргу 34794,38 грн, з 18.02.2025 по 09.03.2025 на суму боргу 17194,38 грн, з 10.03.2025 по 17.03.2025 на суму боргу 47623,79 грн, з 18.03.2025 по 23.03.2025 на суму боргу 31723,79 грн, з 24.03.2025 по 27.04.2025 на суму боргу 1723,79 грн, з 10.04.2025 по 27.04.2025 на суму боргу 62318,93 грн, з 28.04.2025 по 13.05.2025 на суму боргу 49057,72 грн, з 14.05.2025 по 20.05.2025 на суму боргу 24057,72 грн, з 10.05.2025 по 20.05.2025 на суму боргу 59076,53 грн, з 21.05.2025 по 01.06.2025 на суму боргу 3149,25 грн, з 10.06.2025 по 12.06.2025 на суму боргу 46925,85 грн, з 13.06.2025 по 15.06.2025 на суму боргу 29925,85 грн, з 16.06.2025 по 20.06.2025 на суму боргу 14925,85 грн та з 21.06.2025 по 25.06.2025 на суму боргу 2925,85 грн, нараховано пені 43544,25 грн, до сплати 247685,63 грн;
- №6330-08/П від 27.08.2025 року за серпень 2025 року період нарахування з 10.07.2025 по 11.07.2025 на суму боргу 85618,35 грн, з 12.07.2025 по 20.07.2025 на суму боргу 51618,35 грн, з 21.07.2025 по 27.07.2025 на суму боргу 23168,35, з 28.07.2025 по 31.07.2025 на суму боргу 5618,35 грн, нараховано пені 8236,03 грн, до сплати 255921,66 грн;
- №6330-09/П від 26.09.2025 року за вересень 2025 року період нарахування 01.08.2025 по 31.08.2025 на суму боргу 5618,35 грн, з 10.08.2025 по 20.08.2025 на суму боргу 84334,82 грн та з 21.08.2025 по 31.08.2025 на суму боргу 33982,00 грн , нараховано пені 14756,54 грн, до сплати 270678,20 грн;
- №6330-10/П від 29.10.2025 року за жовтень 2025 року період нарахування з 01.09.2025 по 30.09.2025 на суму боргу 5618,35 грн, з 01.09.2025 по 01.09.2025 на суму боргу 33982,00 грн, з 10.09.2025 по 15.09.2025 на суму боргу 54022,43 грн та з 16.09.2025 по 30.09.2025 на суму боргу 36582,00 грн, нараховано пені 10753,98 грн, до сплати 281432,18 грн;
- №6330-11/П від 27.11.2025 року за листопад 2025 року період нарахування з 01.10.2025 по 17.10.2025 на суму боргу 5618,35 грн, з 01.10.2025 по 02.10.2025 на суму боргу 36582,00 грн, з 03.10.2025 по 12.10.2025 на суму боргу 18982,00 грн, з 10.10.2025 по 13.10.2025 на суму боргу 72435,22 грн, з 14.10.2025 по 22.10.2025 на суму боргу 55982,00 грн та з 23.10.2025 по 31.10.2025 на суму боргу 40982,00 грн, нараховано пені 15209,13 грн, до сплати 296641,31 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, отримання відповідачем рахунків щодо сплати пені не спростовано.
19.05.2025 року позивач направив на адресу відповідача досудове попередження разом з актом звірки взаємних розрахунків за водопостачання та водовідведення станом на 15.05.2025 року (вих.№1054), однак відповідач на нього не відреагував.
За твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладених договорів, утворилася заборгованість з оплати послуг централізованого водопостачання у розмірі 35636,35 грн та заборгованість з оплати пені у розмірі 296641,31 грн за період лютий 2024 року-листопад 2025 року, що стало підставою для звернення з позовом у даній справі. 
З матеріалів справи вбачається, що після звернення позивача з позовом до суду, а саме: у період з 29.12.2025 року по 16.02.2026 року відповідачем була проведена повна оплата отриманих від позивача послуг у розмірі 35636,35 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних інструкцій №6330-67 від 29.12.2025 року на суму 4000,00 грн, №6330-68 від 05.01.2026 року на суму 9000,00 грн, №6330-70 від 07.01.2026 року на суму 2000,00 грн, №6330-71 від 08.01.2026 року на суму 3000,00 грн, №6330-72 від 12.01.2026 року на суму 6000,00 грн, №6330-80 від 06.02.2026 року на суму 2000,00 грн, №6330-69 від 07.01.2026 року на суму 4000,00 грн, №6330-84 від 16.02.2026 року на суму 5636,35 грн.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, встановив, що обґрунтованою та правомірною є пеня за зальний період з 11.07.2025 року по 31.10.2025 року на заборгованість за послуги, надані в період червень - вересень 2025 року, яка складає 45991,56 грн. 
Місцевий господарський суд також зазначив, що за відсутності доказів, які підтверджують об`єм наданих послуг, вартість наданих послуг, здійснення відповідачем відповідних платежів за отримані послуги задля перевірки правильності та підстав нарахування пені на заборгованість, яка утворилась за період з січня 2024 року по травень 2025 року, в іншій частині вимог про стягнення пені у позові слід відмовити. 
Враховуючи положення пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України та здійснені відповідачем оплати у розмірі 35636,35 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості у розмірі 35636,35 грн підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Апелянт не оскаржує рішення в частині закриття провадження щодо основного боргу. Отже, апеляційний перегляд рішення в цій частині не здійснюється.
Апеляційний господарський суд враховує, що з тексту апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує рішення фактично в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме щодо відмови у стягненні пені у розмірі 250649,75 грн, тож об`єктом апеляційного перегляду у даному випадку є рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні 250649,75 грн пені за період з січня 2024 року по травень 2025 року.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Відповідно до приписів частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настання якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).
Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Стаття 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Одним з ключових елементів цивільного права є автономія волі учасників цивільних відносин, а тому законодавець передбачив, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 Цивільного кодексу України).
Як виснував Верховний Суд у постанові від 11.01.2024 року у справі №916/1247/23 особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
Із встановлених обставин справи вбачається, що договір №1 та договір №2 відповідачем укладено в добровільному порядку, відповідач погодився щодо умов, не оспорював їх в судовому порядку та в межах здійснення провадження у цій справі у місцевому суді жодних зауважень щодо них також не наводив.
Таким чином між сторонами цього спору існують договірні стосунки на підставі укладених договорів, а тому відносини сторін мають договірний характер і саме договір визначає, зокрема, підстави, порядок, умови, межі, період та розмір відповідальності сторін.
Як вбачається зі змісту укладених договорів, у разі невиконання вимог пунктів 4.3., 4.4. договору, споживач зобов`язаний сплатити виконавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу, відповідно до Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20.05.1999 року №686-XIV (п. 8.2 договору №1); у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню у розмірі одного відсотка від суми боргу за кожен день прострочення; загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу, нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги (п. 4.24 договору №2).
Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для відмови у стягненні з відповідача пені за період з січня 2024 року по травень 2025 року, у зв`язку з тим, що суд позбавлений можливості перевірки правильності та підстав нарахування пені на заборгованість, яка утворилась за період з січня 2024 року по травень 2025 року відповідно до рахунків пені №6330-02/П від 27.02.2024 року, №6330-03/П від 27.03.2024 року, №6330-04/П від 25.04.2024 року, №6330-05/П від 29.05.2024 року, №6330-06/П від 26.06.2024 року, №6330-07/П від 25.07.2024 року.
За загальним правилом та значної судової практики, суд не може ухилитись від визначення розміру зобов`язання, оскільки такий підхід суперечить як вимогам статті 13 Конвенції і є ухиленням від надання ефективного захисту, так і правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.07.2023 у справі №752/9300/15-ц, відповідно до якої у випадку існування спору про правильність обрахунку грошових вимог позивача суд має самостійно зробити розрахунок, а не одразу повністю відмовляти у позові.
Як обґрунтовано було встановлено судом першої інстанції, надані позивачем рахунки щодо пені №6330-02/П від 27.02.2024 року, №6330-03/П від 27.03.2024 року, №6330-04/П від 25.04.2024 року, №6330-05/П від 29.05.2024 року, №6330-06/П від 26.06.2024 року, №6330-07/П від 25.07.2024 року, №6330-08/П від 26.08.2024 року, №6330-07/П від 28.07.2025 року, №6330-08/П від 27.08.2025 року, №6330-09/П від 26.09.2025 року, №6330-10/П від 29.10.2025 року, №6330-11/П від 27.11.2025 року, містять інформацію щодо: договору, відповідно до умов якого було здійснено нарахування, дати виставлення рахунку, суми недоплати по рахунку, дати проведених оплат, суми оплат, періодів нарахування днів, кількості днів (за які здійснено нарахування пені), що є достатнім для перевірки правильність нарахування пені.
Колегія суддів зауважує, що підставою для сплати пені є саме порушення зобов`язання - несвоєчасне здійснення платежів за послуги водопостачання/водовідведення та за абонентське обслуговування за відповідним договором. Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт надання позивачем послуг у період з січня 2024 року по травень 2025 року за договором №1 відповідачем не заперечувався, вартість наданих послуг за період з січня 2024 року по травень 2025 року не оспорювалася, що підтверджується сплатою відповідачем сум заборгованості за послуги за вказаний спірний період. Тож, сам факт їх визнання не потребує додаткового доведення перед судом в силу положень ч. 1 ст. 75 ГПК України.
Водночас, дослідивши наявні у матеріалах справи рахунки на оплату пені, колегія суддів встановила, що період нарахування, визначений позивачем, не узгоджується із приписами п. 4.4. договору №1 та п. 4.12 договору №2. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем у рахунках №6330-02/П від 27.02.2024 року, №6330-03/П від 27.03.2024 року, №6330-04/П від 25.04.2024 року невірно визначено дату, з якої він починає обраховувати період нарахування пені, адже сума пені, яка підлягає стягненню мала бути розрахована з 26 числа розрахункового місяця за договором №1.
Так, у рахунку №6330-02/П від 27.02.2024 року визначено початок періоду нарахування 25.01.2024 замість початку нарахування з 26.01.2024, у рахунку №6330-03/П від 27.03.2024 року визначено початок періоду нарахування 25.02.2024 замість початку нарахування з 26.02.2024, №6330-04/П від 25.04.2024 року визначено початок періоду нарахування 25.03.2024 замість початку нарахування з 26.03.2024.
Разом з тим, як обґрунтовано було зазначено судом першої інстанції відповідач мав здійснити оплату за отримані послуги в центрального водопостачання та водовідведення у червні 2025 року до 10.07.2025 включно, тому прострочення має місце з 11.07.2025 року; у липні 2025 року -до 10.08.2025 року включно, тому прострочення має місце з 11.08.2025 року; у серпні 2025 року - до 10.09.2025 року включно, тому прострочення має місце з 11.09.2025 року; у вересні 2025 року відповідач повинен був розрахуватися до 10.10.2025 року включно, тому прострочення має місце з 11.10.2025 року. Відтак, нарахування позивачем пені у рахунках №6330-08/П від 27.08.2025 року, №6330-09/П від 26.09.2025 року, №6330-10/П від 29.10.2025 року, №6330-11/П від 27.11.2025 року починаючи з 10 числа кожного місяця є необґрунтованим, оскільки кредиторські вимоги про сплату боргу на той момент ще не настали, що було встановлено судом першої інстанції та правомірно задоволено до стягнення пеню у розмірі 45991,56 грн за вказаний період. 
Тож, колегією суддів здійснено перерахунок розміру пені з січня 2024 по травень 2025 року та за червень - вересень 2025 року, яка у сукупності становить 289897,26 грн.
З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 289897,26 грн.
Водночас, апеляційний господарський суд звертає увагу, що застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.08.2021 року у справі №911/378/17 (911/2223/20).
Тож, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 року у справі №904/3551/18).
Верховний Суд у постанові від 23.02.2023 року у справі №905/1677/16 констатував, що застосоване у ст.551 ЦК України словосполучення «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.
Крім того, у вирішенні судом про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі №910/11733/18 та від 04.06.2019 року у справі №904/3551/18).
Отже, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
Водночас закріплений законодавцем в статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Правовий аналіз приписів статті 551 Цивільного кодексу України свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду. Відповідний правовий висновок викладений у Постановах Верховного Суду України від 04.05.2018 року у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 року у справі №908/868/18, від 03.06.2019 року у справі №914/1517/18.
Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
При цьому, закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення. Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У постанові від 19.01.2024 року у справі №911/2269/22, Верховний Суд України у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які, зокрема, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення штрафних санкцій. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України). Такий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 року у справі №916/878/20.
При цьому, колегія суддів зазначає, що зменшення розміру штрафних санкції не має негативного впливу на фінансовий стан позивача, оскільки стягнення штрафних санкцій має компенсаторний характер, і не може бути засобом збагачення іншої сторони договору.
Так, предметом позовних вимог у даній справі було стягнення заборгованості в розмірі 332277,66 грн, яка складається з суми основного боргу -35636,35 грн, пені – 296641,31 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем після звернення позивача з позовом до суду була проведена повна оплата отриманих від позивача послуг у розмірі 35636,35 грн, що стало підставою для закриття провадження у цій частині. 
Натомість, поведінка відповідача (укладення угоди про погашення реструктуризованої заборгованості від 14.08.2024 року, проведення оплат за послуги водопостачання на загальну суму 404497,75 грн в червні та липні 2025 року), свідчить про відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання.
Водночас, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення у зв`язку з невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013 штрафні санкції мають на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, нарахована позивачем пеня (загальна сума становить 296641,31 грн), тобто набагато більше половини від заявленої суми основного боргу. Вказане опосередковано свідчить, що наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. 
Зменшення розміру штрафних санкції не має негативного впливу на фінансовий стан позивача, оскільки стягнення штрафних санкцій має компенсаторний характер, і не може бути засобом збагачення іншої сторони договору.
При цьому, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискреційні повноваження для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій.
Колегія суддів, з урахуванням обставин справи в їх сукупності, вважає, що наявні підстави для висновку для зменшення належного до стягнення розміру пені на 50%, що становить 144948,63 грн, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, з урахуванням балансу між інтересами кредитора і боржника, що узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності. 
Колегія суддів зауважує, що зменшення розміру стягуваної пені на 50% свідчить про дотримання балансу інтересів сторін, у тому числі позивача.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до положень частини першої ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Пунктом 4 статті 277 ГПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
На підставі викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги частково та зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 20.04.2026 року у справі №917/2371/25 змінити, виклавши його резолютивну частину у такій редакції:
«Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Горянка» (вул. Нова 1Г, с. Гора, Полтавський район, Полтавська область, 38752, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 43160960) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, 36020, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 03361661) 144948,63 грн пені та 1739,27 грн судового збору.
В частині стягнення з відповідача 35636,35 грн основного боргу - провадження закрити.
У решті позовних вимог відмовити».

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Горянка» (вул. Нова 1Г, с. Гора, Полтавський район, Полтавська область, 38752, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 43160960) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, 36020, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 03361661) 2251,34 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.В. Россолов