ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 липня 2026 року	Справа №160/2417/25	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі у порядку письмового провадження заяву представника позивача - адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №160/2417/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” до Держаної служби України з безпеки на транспорті, третя особа – Відділ Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему “Електронний суд” надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” до Держаної служби України з безпеки на транспорті, третя особа – Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.12.2024р. № ПШ 076742 в розмірі 17 000,00грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” до Держаної служби України з безпеки на транспорті, третя особа – Відділ Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови – задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.12.2024р. № ПШ 076742 в розмірі 17 000,00грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2442,40 грн. (дві тисячі чотириста сорок дві гривні 40 коп).
15 липня 2026 року через підсистему “Електронний суд" від представника позивача - адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича надійшла заява, в якій останній просить: 
-ухвалити додаткове рішення по справі №160/2417/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” до Державної служби України з безпеки на транспорті (третя особа – Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 076742 від 25.12.2024 року;
- вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті суму понесених судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч) грн.
За приписами частин 3, 5 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Керуючись положеннями частини 3 статті 252 КАС України, судом розглянуто заяву представника позивача у письмовому провадженні.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Судом встановлено, що 11.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” та адвокатським бюро "ВАКУЛЕНКО" укладено договір про надання правових послуг (правничої допомоги), відповідно п. 1 якого Товариство з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” доручило, а Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надання правових послуг (правничої допомоги) щодо представництва інтересів Клієнта у Дніпропетровському окружному адміністративному суді при розгляді справи за позовом Клієнта до Держаної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.12.2024р. № ПШ 076742 в розмірі 17 000,00грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок). 
Згідно із п. 3.2. Договору оплата правової допомоги за даним Договором здійснюється у повному обсязі протягом десяти календарним днів з моменту виставлення виконавцем рахунку на оплату.
Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 20.03.2025 року за договором про надання правової допомоги від 11.12.2024 року, Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв наступні правову допомогу:
- зустріч з Клієнтом, аналіз та вивчення змісту наданих Клієнтом Виконавцю документів, які стосуються підготовки захисту, правової позиції по справі та надання рекомендацій та правових консультацій стосовно особливостей проведення процедури судового оскарження рішень, постанов та дій працівників Держаної служби України з безпеки на транспорті та узгодження правової позиції з Клієнтом; 
-підготовка, складання та подання до суду позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Правова допомога надана Виконавцем на суму 7000,00 грн (сім тисяч гривень).
На підтвердження виконання та оплати наданої правової допомоги, надано рахунок-фактура від 22.01.2025 року та від 05.02.2025 року на оплату правової допомоги, а також платіжна інструкція № 14256 від 27.01.2025 року та платіжна інструкція № 14721 від 20.03.2025 року.
Вирішуючи заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в даній адміністративній справі, судом враховано наступне.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі “Баришевський проти України” (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі “Двойних проти України” (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі “Меріт проти України” (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Lavents v. Latvia” (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Суд зазначає, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, та є справою незначної складності, відповідно до вимог п.10 ч.6 ст.12 КАС України, а також на наявність установленої практики з вирішення цієї категорії спорів.
Справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), є нескладною. У судових засіданнях адвокат участі не брав.
В ході розгляду справи адвокатом Вакуленком Д.О. до суду від імені позивача були подані позовна заява, відповідь на відзив, пояснення по справі, клопотання про зупинення провадження по справі, клопотання про поновлення провадження по справі, додаткові пояснення по справі.
Суд також наголошує, що відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
При цьому також необхідно враховувати, що Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Як уже зазначалось вище, при розгляді даної справи суд, оцінивши судові та інші витрати, понесені позивачем, їх обґрунтованість та розумність, дійшов висновку, що підтвердженими належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами є витрати позивача на професійну правничу допомогу саме у сумі 7000,00 грн.
Аналіз положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Таким чином, з огляду на доведеність представником позивача розміру фактично понесених витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. суд доходить висновку про задоволення заяви представника позивача - адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича про наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, шляхом стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.
Керуючись статтями 134, 139, 143, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Вакуленка Дмитра Олександровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №160/2417/25 – задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, код ЄДРПОУ 39816845) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО МІЛК ГРУП” (49000, місто Дніпро, вулиця Старокозацька, буд. 38 приміщення 1; ЄДРПОУ 43907723) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева