Іменем України
РІШЕННЯ

11 серпня 2026 року | м. Чернігів | справа № 927/525/26
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "РОМСАТ", 
вул. Василя Стуса, буд. 35-37, м. Київ, 03142, код ЄДРПОУ 39689490,
до відповідача: Фізична особа-підприємець Завадська Лариса Сергіївна,
АДРЕСА_1 ,
про стягнення 110 773,90 грн
без повідомлення (виклику) сторін;
Обставини справи:
11.06.26, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "РОМСАТ" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Завадської Лариси Сергіївни 110 773,90 грн заборгованості. 
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору №RM-102805 від 28.10.2024 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.26 справу №927/525/26 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.06.26 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.
Позивач у розумінні статті 242 ГПК України належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету позивача від 16.06.26 18:10.
Ухвала суду від 16.06.26 про відкриття провадження у справі, направлена на адресу місця реєстрації відповідача (провулок Златоустівський 3-й, буд. 9, село Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17588), отримана відповідачем 27.06.26, про що свідчить наявний в матеріалах справи трекінг поштового відправлення №R067202903301 з офіційного веб-сайту АТ “Укрпошта”.
Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. (ч. 1 ст. 251 ГПК України)
Відповідач станом на 07.07.26 правом на подання відзиву на позов не скористався.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
В силу вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення “розумний строк” в рішенні у справі “Броуган та інші проти Сполученого Королівства” роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:
28 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "РОМСАТ" (код ЄДРПОУ: 39689490) (Постачальник) та фізичною особою-підприємцем Завадською Ларисою Сергіївною (Покупець) було укладено договір поставки № RM-102805 (надалі –Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупцю визначений цим Договором товар (надалі–товар), а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.
Згідно з пунктом 2.1. Договору, асортимент та кількість товару, що поставляється на підставі цього Договору, визначаються Сторонами на підставі узгодженого та прийнятого Постачальником до виконання Замовлення Покупця та вказуються у видаткових накладних на партію товару, які в розумінні статті 266 Господарського кодексу України мають силу і значення специфікації.
Пунктом 3.1. Договору встановлено, що поставка товару здійснюється на підставі узгодженого Сторонами Замовлення Покупця.
Пунктом 3.4. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити товар Покупцю протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів.
На виконання умов Договору Постачальник поставив Покупцю товар у кількості, асортименті відповідно до Замовлення, і за цінами, що підтверджується видатковими накладними, а саме:
видатковою накладною № RM-1127030 від « 27» листопада 2024 року на суму 11 384,78 гривень з ПДВ;
видатковою накладною № RM-1129101 від « 29» листопада 2024 року на суму 160 042,06 гривень з ПДВ;
видатковою накладною № RM-1230018 від « 30» грудня 2024 року на суму 69 347,06 гривень з ПДВ.
Відповідно до пункту 4.1. Договору, ціна на товар встановлюється в гривнях України, узгоджується в Замовленні та зазначається у видаткових накладних.
Загальна сума цього Договору складається з сум, вказаних у накладних на кожну партію товару. Накладні є невід`ємною частиною даного Договору (пункт 4.2. Договору).
Згідно з пунктом 4.4. Договору, Покупець зобов`язаний здійснити розрахунок за товар у національній валюті протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту передачі товару Покупцеві за видатковою накладною.
Оплата за кожну партію товару здійснюється шляхом безготівкового
(переказ Покупцем грошових коштів на банківський рахунок Постачальника) розрахунку чи в будь-який інший спосіб, не заборонений діючим законодавством. Датою оплати вважається дата надходження коштів на банківський рахунок Постачальника (пункт 4.5. Договору).
29 січня 2025 року Покупець перерахував грошові кошти на банківський рахунок Постачальника за поставлений товар згідно з видатковою накладною № RM-1230018 від 30 грудня 2024 року у сумі 35 000,00 гривень (тридцять п`ять тисяч гривень 00 копійок), та 03 лютого 2025 року згідно з видатковою накладною №RM-1129101 від 29 листопада 2024 року у сумі 95 000,00 гривень (дев`яносто п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Однак, Покупець не виконав своїх зобов`язань за Договором та перерахував грошові кошти за поставлений товар не в повному обсязі, чим порушив умови Договору та утворив заборгованість у сумі 110 773,90 грн.
Після 03.02.2025 року жодних грошових коштів за Договором Покупець Постачальнику не перераховував.
Таким чином, вказує позивач, сума заборгованості за Договором станом на 11.06.26 становить 110 773,90 грн, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.
Судом встановлено, що 17.06.26 від позивача через підсистему “Електронний суд” надійшла заява (від 17.06.26) про закриття провадження у справі, у якій позивач зазначив, що заявлена до стягнення заборгованість була погашена відповідачем ще до звернення позивача до суду з відповідним позовом.
Таким чином, зазначив позивач, на момент звернення до суду між сторонами був відсутній предмет спору, оскільки спірне грошове зобов`язання було виконано відповідачем у повному обсязі, тобто до дати подання позовної заяви. Ураховуючи викладене вище, позивач, посилаючись на приписи п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та повернути судовий збір у розмірі 2662,40 грн, сплачений при зверненні до суду. 
За наслідками розгляду судом зазначеного Клопотання, ухвалою суду від 07.07.26 у задоволенні клопотання (б/н від 17.06.26) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "РОМСАТ" про закриття провадження у справі відмовлено. 
За змістом постановленої ухвали, оскільки до поданої заяви позивач не додав жодних доказів, які б підтверджували викладені ним обставини сплати відповідачем суми заборгованості після звернення позивача з позовом до суду, тому у суду відсутня можливість пересвідчитись у наявності чи відсутності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Одночасно в ухвалі суду від 07.07.26 суд зазначив, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.
Крім того, суд звернув увагу позивача, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь - якій стадії судового процесу. 
У зв`язку з викладеним вище, ухвалою від 07.08.26 суд зобов`язав у порядку ст.91 ГПК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "РОМСАТ" у строк 3 календарних дні з дня отримання даної ухвали подати до суду: докази, що підтверджують викладені позивачем у заяві (вих.№б/н від 17.06.26) про закриття провадження у справі обставини сплати відповідачем суми заборгованості до звернення позивача з позовом до суду, одночасно надіслати відповідачу, а докази такого направлення надати суду.
10.08.26, на виконання вимог ухвали суду від 07.08.26, через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Так, відповідно до додатку до клопотання, а саме: виписки по рахунку за 09.03.26, сформованої АТ «Кредобанк», 09.03.26 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "РОМСАТ" від відповідача по справі - фізичної особи-підприємця Завадської Лариси Сергіївни надійшли кошти в розмірі 110 773,90 грн, з призначенням платежу сплата за накладними №RM-1127030 від 27.11.24, №RM-1129101 від 29.11.24, № RM-1230018 від 30.12.24.
Суд зазначає, що позивач 11.06.26 звернувся з позовною заявою до Господарського суду Чернігівської області про стягнення з фізичної особи-підприємця Завадської Лариси Сергіївни 110 773,90 грн заборгованості за Договором №RM-102805 від 28.10.2024 року, проте на момент подачі такої позовної заяви до суду відповідачем ще 03.09.26 було оплачено заборгованість у повному обсязі. 
З урахуванням наведеного суд констатує відсутність предмета спору на момент звернення з позовом до суду, що свідчить про відсутність порушеного права позивача, а тому є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відшкодування витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,
ВИРІШИВ:
1.У позові відмовити повністю.
2.Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/ 

Документи по справі можуть бути направлені на адресу суду: пр-т Миру, 20, м. Чернігів, 14000, та на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області - e-mail: inbox@cn.arbitr.gov.ua; засоби зв`язку - тел.099 420 54 50.