Справа № 128/429/26 

ВИРОК
Іменем України
08 вересня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 
та учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2026 за №12026020050000015, по обвинуваченню 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джурин, Шаргородського району Вінницької області, адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, освіта середня спеціальна, непрацюючого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

УСТАНОВИВ:

09 січня 2026 року близько 12 год 00 хв поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які, відповідно до примітки 1 статті 364 КК України, є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади, здійснюючи патрулювання на службовому автомобілі марки «Renault Duster» д.н.з. НОМЕР_1 (на синьому фоні), в межах території обслуговування відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області та перебуваючи у селі Агрономічне по вул. Центральній, Вінницького району Вінницької області, помітили автомобіль марки «Opel Zafira» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який не впоравшись із керуванням на слизькій дорозі, допустив виїзд на пішохідну доріжку на автомобілі.
Після зупинки поліцейськими ОСОБА_4 реалізував кримінально-протиправний умисел, спрямований на вчинення пропозиції та подальшого надання неправомірної вигоди службовій особі – поліцейським ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за невчинення ними в його інтересах дій з використанням наданої їм влади, а саме: за нескладання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції).
Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, діючи умисно, запропонував поліцейським ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надати їм неправомірну вигоду за невчинення ними вказаних дій. Продовжуючи реалізацію свого умислу, ігноруючи відмову поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від неправомірної вигоди та здійснене попередження останніми про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку та надання неправомірної вигоди службовій особі, передбачену ст. 369 КК України, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, неодноразово висловив останнім пропозицію надання неправомірної вигоди в розмірі 5 000,00 гривень за невчинення ними в інтересах останнього дій з використанням наданої влади, а саме: за нескладання стосовно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні 08.09.2026 обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав у повному обсязі, зазначивши, що не оспорює жодних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому розкаюється. Суду зазначив, що 09.01.2026 запропонував поліцейському 5 000,00 грн за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоч поліцейський декілька разів попереджав про кримінальну відповідальність за такі дії. Просив суворо його не карати, зазначив, що може сплатити штраф, оскільки працевлаштований неофіційно. 
Прокурор під час судових дебатів просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також просив вирішити долю речового доказу відповідно до ст. 100 КПК України. 
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази у кримінальному провадженні стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за можливе обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів щодо особи обвинуваченого. Водночас судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їхніх позиції немає, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 треба кваліфікувати за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади.
Відповідно до частин першої-другої статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_9 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше несудимий.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з досудовою доповіддю Жмеринського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення. У даному випадку таке покарання як штраф повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання з тих, які передбачені за вчинений нетяжкий злочин.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Питання щодо речового доказу суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. 
Заходи забезпечення кримінального провадження у даному кримінальному провадженні не застосовувались.
Керуючись статтями 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Речовий доказ: DVD-R диск з відеозаписом, – залишити у матеріалах кримінального провадження №№12026020050000015, наявних у розпорядженні сторони обвинувачення. 

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржено в апеляційному порядку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ