Провадження № 2/641/3366/2026 	Справа № 641/10229/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 липня 2026 року         м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Чайка І.В.,
за участю секретаря судового засідання Шумейко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/10229/25 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-
ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів на користь підприємства 92 029,26 грн., з яких: 65 190,20 грн. заборгованість за надання послуг з теплопостачання за період з 01.08.2016 по 30.11.2025 року; 1 234,80 грн. абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.11.2025 року; 24 860,44 грн. за послугу постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.11.2025 року; 681,60 грн. абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.11.2025 року; 46,95 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2025 по 30.11.2025 року; 15,27 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячої води за період з 01.11.2025 по 30.11.2025 року; та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Однак, в порушення приписів чинного законодавства своїх обов`язків щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання належним чином не здійснювали, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за період станом 01.12.2025 року на загальну суму у розмірі 92 029,26 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути виниклу заборгованість з відповідачів, а також стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. 
Заочним рішенням Слобідського районного суду міста Харкова від 31.03.2026 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання – задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП „Харківські теплові мережі” суму заборгованості за послуги з теплопостачання в загальному розмірі 92 029 (дев`яносто дві тисячі двадцять дев`ять) грн. 26 коп. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП „Харківські теплові мережі” судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 292 грн., а всього 2 714 (дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 40 коп.
30.04.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. 
Ухвалою суду від 01.05.2026 заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду.
Ухвалою суду від 14.05.2026 року скасовано вищевказане заочне рішення у вказаній справі та справу призначено до судового розгляду у спрощеному провадженні.
Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, неодноразово подавав клопотання про відкладення слухання справи у зв`язку із зайнятістю, але підтвердження поважності причин неявки суду не надав.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються КП "Харківські теплові мережі".
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.
3 1 грудня 2021року на підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" в мережі Інтернетwww.hts.kharkov.ua3 1 жовтня 2021року (далі - Індивідуальні договори).
Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідно якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.
Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць.
Згідно з п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептув його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51). Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період (п. 52).
Доказів звернення відповідачів до КП «Харківські теплові мережі» із заявою про відмову від отримання послуг в установленому законодавством порядку суду не надано. 
Отже, оскільки відповідачі у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від договору, та відповідно були споживачами послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», у них виник обов`язок сплатити ці послуги.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі – Постанова № 630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, з матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість в загальному розмірі 92 029,26 грн. 
Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості.
При цьому, відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву, в якій він просив застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).
Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.
Крім цього, Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Враховуючи вищевикладене, строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії карантину та воєнного стану, та відповідно позовні вимоги про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.08.2016 по 12.03.2017 року заявлені поза межами строку позовної давності.
Водночас, вимоги про стягнення заборгованості за абонентською платою за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.11.2025 року, послугою з постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.11.2025 року, абонентською платою за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.11.2025 року, послугою з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2025 по 30.11.2025 року та послугою з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячої води за період з 01.11.2025 по 30.11.2025 року заявлені в межах строків позовної давності.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості в розмірі 87 373,98 грн., з яких: 60 534,92 грн. заборгованість за надання послуг з теплопостачання за період з 01.04.2017 по 30.11.2025 року; 1 234,80 грн. абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.11.2025 року; 24 860,44 грн. за послугу постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.11.2025 року; 681,60 грн. абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.11.2025 року; 46,95 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2025 по 30.11.2025 року; 15,27 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячої води за період з 01.11.2025 по 30.11.2025 року;
Таким чином, позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню.
Питання щодо судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 299 грн. з розрахунку: 87 373,98 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х100%/92 029,26 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 94,9 % задоволених позовних вимог; 2 422,40 грн (ставка судового збору) х 94,9 %/100% = 2 299 грн. 
Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість за надання послуг з теплопостачання, абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії, за послугу постачання гарячої води, абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячої води в загальному розмірі 87 373 (вісімдесят сім тисяч триста сімдесят три) грн. 98 коп.
Стягнути в рівних частках з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 299 (дві тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн.
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач – Комунальне підприємства «Харківські теплові мережі», код ЄДРПОУ 31557119, м. Харків, вул. Мефодіївська,11.
Відповідачі: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя І.В.Чайка