єдиний унікальний номер справи 531/939/26
номер провадження 2/531/860/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 року м. Карлівка 

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого – судді Попова М.С.,
за участю секретаря – Клименко Т.М.,
представника позивача – Конюшенко М.А.,
представника відповідача ОСОБА_1 – Гиря А.В., 
представника третьої особи - Тереховського Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Ланна-Агро», представник позивача Конюшенко Марія Анатоліївна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» про визнання права на врожай, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить визнати за ними право приватної власності на врожай ярого ячменю 2026 року вирощеного на земельній ділянці , що знаходиться на території Ланнівської сільської ради кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,55 га.
У позові зазначається, що між ОСОБА_2 та ПП «Ланна -Агро» 27.12.2012 було укладено Договір оренди землі, а саме щодо строкового платного користування позивачем земельною ділянкою сільськогосподарського призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві приватної власності відповідачу і знаходиться на території Ланнівської сільської ради кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,55 га. Відповідно до п.3.1 Договору, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Даний договір неодноразово пролонговувався, зокрема між ПП «Ланна Агро» та ОСОБА_2 , 01.12.2022 була укладена Додаткова угода до договору оренди землі від 27.12.2012, щодо строкового платного користування земельною ділянкою сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ланнівської сільської ради кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,55 га. Строк дії договору до 27.12.2025. Частинами 2-4 ст. 126-1 ЗКУ визначено, що якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору у разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк. Відповідно до вказаних умов, ОСОБА_2 до державного реєстратора з відповідною заявою про відмову від поновлення договору не звертався, у зв`язку з чим, відбулася автоматична пролонгація договору оренди до 27.12.2038 за ПП «Ланна-Агро». Відповідно до інформації з ДРРП від 29.12.2025, земельна ділянка належна ОСОБА_2 кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,55 га була зареєстрована відповідно до договору оренди від 27.12.12 за ПП «Ланна-Агро» на праві оренди земельної ділянки. Дата початку дії договору 27.12.2012, дата завершення дії договору 27.12.2038, автоматична пролонгація : так. Після закінчення терміну дії договору, відповідач не звертався до позивача з вимогою повернути його земельну ділянку у зв`язку із закінченням строку дії договору, тому позивач станом на звернення з даним позовом продовжує користування земельною ділянкою, відповідно до умов договору оренди та вважає, що є всі підстави для визнання його в судовому порядку поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, відповідно до п.13.6 договору оренди. Оскільки належне волевиявлення відповідача на припинення (не поновлення) договору оренди було відсутнє, позивач вважає, що правомірно користується земельною ділянкою. Крім того, ПП «Ланна-Агро» як добросовісний орендар землі, здійснило посів ярого ячменю на вказаній земельній ділянці та здійснило обробку землі, використовуючи мінеральні, органічні і бактеріальні добрива та засоби захисту рослин. Однак, 15.04.2026 підприємство дізналося, що державний реєстратор Лисиця І.О., 30.12.2025 незаконно вніс зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме скасував право оренди зареєстроване з ПП «Ланна-Агро» та 03.03.2026 провів незаконну реєстрацію Договору оренди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по земельній ділянці кадастровий номер 5321682500:00:002:0147. Таким чином, право позивача на оренду вказаної земельної ділянки було припинено незаконними діями державного реєстратора, що призвело до істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам, а саме втрати підприємством права на оренду і незаконну перереєстрацію земельної ділянки на іншу особу. У подальшому, ОСОБА_1 передала зазначену вище земельну ділянку в суборенду ТОВ «Лип`янка», яке фактично має намір розпоряджатися земельною ділянкою, як орендар. Право власності на врожай на земельній ділянці з кадастровим номером 5321682500:00:002:0147 належить ПП «Ланна-Агро», користування ТОВ «Лип`янка» спірною земельною ділянкою призведе до порушення права власності на його врожай, спричинить матеріальні збитки, в тому числі упущеної вигоди за час розгляду справи. Позивач просить визнати за ним право власності на урожай ярого ячменю у 2026, який буде вирощено на земельній ділянці кадастровий номер 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,55 га.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через електронний кабінет. Заяви чи клопотання на адресу суду не надходили. Відзиву на позов не подав.
Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні, в режимі ВКЗ, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві. Посилалась на те, що ПП «Ланна-Агро» не є належним землекористувачем спірної земельної ділянки, оскільки на момент здійснення посіву ярого ячменю, договір оренди припинив свою дію, а позивач був належним чином повідомлений про відсутність наміру власника продовжувати орендні правовідносини, тобто посів здійснено на власний ризик позивача, що виключає виникнення у нього права власності на спірний врожай.
Представник третьої особи, в судовому засіданні, в режимі ВКЗ, заперечив щодо задоволення позовних вимог, з підстав, викладений у письмових поясненнях.
Заслухавши представників позивача, відповідача ОСОБА_1 , третьої особи, дослідивши письмові докази по справі окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч.1 ст.81 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77 ЦПК України).
27.12.2012 між ОСОБА_2 та ПП «Ланна -Агро» було укладено Договір оренди землі, а саме щодо строкового платного користування позивачем земельною ділянкою сільськогосподарського призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві приватної власності відповідачу і знаходиться на території Ланнівської сільської ради кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,55 га. 
Відповідно до п.3.1 Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
До матеріалів справи додано Акт приймання передачі земельних ділянок від 28.12.2012.
Зазначена вище земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №670684.
Вказаний вище договір оренди неодноразово пролонговувався.
Зокрема, 01.12.2022 між ПП «Ланна Агро» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода до договору оренди землі від 27.12.2012 (номер запису про інше речове право : 14472336), щодо строкового платного користування земельною ділянкою сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ланнівської сільської ради кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,55 га.
Відповідно до п.3.1 Договір укладено на 13 років до 27.12.2025.
Пунктом 3.2 визначено, що Договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах відповідно до чинного законодавства України.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.12.2022 зазначено зміст, характеристику іншого речового права право оренди земельної ділянки кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147: Дата укладення договору (після 2013)/Дата державної реєстрації (до 2013): 27.12.2012, строк:13 років; Дата закінчення дії: 27.12.2025, з автоматичним продовженням дії договору, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду).
Відповідно до інформації з ДРРП від 29.12.2025, земельна ділянка належна ОСОБА_2 кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,55 га була зареєстрована відповідно до договору оренди від 27.12.12 за ПП «Ланна-Агро» на праві оренди земельної ділянки. Дата початку дії договору 27.12.2012, дата звершення дії договору 27.12.2038, автоматична пролонгація : так.
Позивачем додано до позову довідку про вартість витрат по обробітку земельних ділянок загальною площею 8,7744 га (кадастрові номера: 5321682500:00:002:0147 загальною площею 4,5548 га та 5321682500:00:002:0148 загальною площею 4,2196 га) по ПП «Ланна-Агро» станом на 16.04.2026, де вказано види робіт, кількість та вартість. Всього без ПДВ витрачено 108977,91 грн. Також додано відповідні Акти.
Пунктом 13.6 Договору визначено, що дострокове розірвання договору має здійснюватись за умови письмового попередження зацікавленою у цьому сторони не пізніше, ніж за два місяці.
Згідно наданого відзиву, 31.07.2025 відповідач ОСОБА_2 звернувся до ПП «Ланна-Агро» з листом-повідомленням про відсутність наміру продовжувати термін дії договору оренди землі та припинення дії договору оренди землі від 27.12.2012 з 27.12.2025. 
Дана обставина не заперечується представником позивача.
У відповідь на вказаний лист, 12.08.2025 позивач ПП «Ланна-Агро» направило ОСОБА_2 лист – повідомлення про поновлення договору оренди землі в якому вказувало на своє переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк та направило для погодження і підписання проект додаткової угоди.
Однак, як зазначає представник позивача у письмових поясненнях, відповідач відповіді на даний лист не надав.
Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України "Про оренду землі", ЗК України та ЦК України.
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України "Про оренду землі".
Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом
У статті 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У частині першій статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.
Відповідно до частин першої та другої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
За змістом статті 126-1 ЗК України (в редакції чинній на дату укладення додаткової угоди від 01.12.2022 та на теперішній час), якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
Згідно з абзацом 4 розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" набрав чинності 16 січня 2020 року.
Тобто, усі договори оренди землі, які були укладені до набрання чинності цього Закону поновлюються на умовах, визначених в цих договорах за встановленими законодавством правилами, які були чинні на момент їх укладення, а у даному випадку, поновлення договору оренди землі мало здійснюватися в порядку, передбаченому статтею 126-1 ЗК України, оскільки на момент внесення змін до Договору оренди землі від 27.12.2012 року шляхом укладення Додаткової угоди від 01.12.2022, вже діяли норми визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України. 
Суду не надано підтвердження звернення орендодавця до державного реєстратора з відповідною заявою про відмову від поновлення договору, що суперечить вимог ст. 126-1 ЗК України.
Позивач отримавши офіційну Інформаційну довідку ДРРП - 29.12.25, де було вказано про пролонгацію договору оренди землі до 2038 року, був упевнений, що на законних підставах користується земельною ділянкою та в подальшому здійснив посів ярого ячменю.
01.01.2026 між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ОСОБА_1 укладено договір оренди на спірну земельну ділянку терміном на 10 років. 
Пунктом 18 Договору визначено право передачі орендарем земельної ділянки в суборенду.
01.03.2026 ОСОБА_1 з ТОВ «Лип`янка» в особі директора ОСОБА_3 уклада договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер: 5321682500:00:002:0147, що набирає чинності з моменту підписання та діє до 01.01.2027.
Інформація про державну реєстрацію іншого речового права 31.03.2026 вбачається у Витязі з ДРРП.
На момент посіву ділянка перебувала у оренді ОСОБА_1 (3 01.01.2026) та суборенді ТОВ «Лип`янка» (01.03.2026).
Здійснення позивачем посіву ярого ячменю у квітні 2026 року (як зазначено у позовній заяві) відбулося вже після того, як право суборенди було офіційно зареєстровано за ТОВ «Лип`янка».
Нормами статті 321 ЦК України гарантовано непорушність права власності.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Частиною 1 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.
Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Згідно із ч. 2 ст. 184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.
В п. 11 частини 1 ст. 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" закріплено визначення поняття зерно - плоди зернових, зернобобових та олійних культур, які використовуються для харчових, насіннєвих, кормових та технічних цілей.
Статтею 189 ЦК України передбачено, що продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю.
Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 775 ЦК України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм.
Зазначене положення кореспондується загальній меті відносин найму - користування річчю наймачем, тобто вилучення корисних властивостей речі, а отже, всі корисні властивості речі, що виявляються у можливості приносити плоди, доходи або продукцію, вилучає наймач.
Таким чином, право власності землекористувача на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур визнається та захищається законом. Особливості виникнення права власності на посіви і насадження визначені ЦК України та ЗК України і пов`язуються з правомірним користуванням земельною ділянкою.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частини перша та друга статті 792 ЦК України). Це положення кореспондується статтею 13 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 25 частиною 1 Закону України "Про оренду землі" також передбачено, що орендар земельної ділянки, окрім іншого, має право отримувати продукцію і доходи.
Таким чином, як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 при розгляді справи № 917/2060/17, договір оренди (суборенди) землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі.
Згідно зі статтею 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, на яку посилається позивач, зазначено, що виникнення права власності на плоди, продукцію, доходи, одержані в результаті користування річчю пов`язується із користуванням річчю, а на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур - із користуванням земельною ділянкою.
Отже особа, яка володіє та користується земельними ділянками, є належним землекористувачем та набуває права власності на врожай (посіви і насадження сільськогосподарських культур, вироблену сільськогосподарську продукцію), що вирощений на таких земельних ділянках. 
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 
Як вбачається із матеріалів справи предметом спору у даному випадку є визнання права власності на посіви ярого ячменю 2026 року вирощеного на земельній ділянці, взятій позивачем в оренду у ОСОБА_2 . 
Позивач просить визнати право власності на врожай, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 5321682500:00:002:0147. Проте, згідно з Договором суборенди та даними ДРРП (запис №64156648 від 31.03.2026 р.), саме ТОВ «Лип`янка» є титульним володільцем цієї ділянки та, відповідно до ст. 95 ЗК України та ст. 775 ЦК України, єдиним власником врожаю на ній.
Таким чином, позовна вимога про визнання права власності на майно має пред`являтися до особи, яка це право оспорює або не визнає. ОСОБА_2 (власник землі) та ОСОБА_1 (орендар) не претендують на врожай, оскільки передали право користування ТОВ «Лип`янка». Таким чином, реальним суб`єктом, чиї права та інтереси безпосередньо зачіпаються цією вимогою, є саме ТОВ «Лип`янка».
Тож, належним відповідачем по справі мало б бути ТОВ «Лип`янка». 
Залучення співвідповідача регулюється ст. 51 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України. Ініціювати залучення може виключно позивач шляхом подання письмового клопотання до суду першої інстанції до закінчення підготовчого провадження (або до початку першого судового засідання у спрощеному провадженні). 
Клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «Лип`янка» було залучено представником третьої особи, та у його задоволенні було відмовлено. Представником позивача відповідне клопотання не заявлялося.
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).
Визначення складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів), суд повинен відмовляти у задоволенні позову, оскільки суд не має права самостійно залучати співвідповідачів без ініціативи позивача.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав заявлення позовних вимог не до належного відповідача.
Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Враховуючи зазначене, оскільки у задоволенні позову суд відмовляє у повному обсязі, заходи забезпечення позову визначенні вищезазначеною ухвалою суду, слід скасувати.
З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про відмову задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню за рахунок відповідачів, не підлягають.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,15, 77,81, 89, 141, 259,263-265,279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Ланна-Агро», представник позивача Конюшенко Марія Анатоліївна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» про визнання права на врожай, відмовити.
Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2026 року (єдиний унікальний номер справи 531/908/26, номер провадження 2-з/531/6/26), скасувати.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя