Справа № 466/7108/26
Провадження № 2-а/466/109/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої – судді Луців – Шумської Н.Л.
учасники справи
секретар Гураш М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
в с т а н о в и в
05.08.2026 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про скасування постанови про адміністративне правопорушення №450 від 27.07.2026.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що у травні 2026 року через застосунок «Резерв+» отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії та звернувся до КНП «Територіальне медичне об`єднання м. Львова» для проходження медичного огляду. Огляд профільними лікарями завершив 17.07.2026, за результатами якого його визнано непридатним до військової служби на підставі пункту «а» статті 54 графи І Розкладу хвороб.
27.07.2026 відповідачем винесено постанову №450 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У постанові зазначено, що 18.07.2026 позивача було доставлено до ТЦК та СП, а також встановлено, що він був належним чином оповіщений про необхідність з`явитися до ТЦК та СП 24.06.2026 о 09:00 за повісткою, надісланою поштовим зв`язком.
Позивач заперечує факт належного отримання повістки та зазначає, що повістки не отримував, про виклик на 24.06.2026 не знав і не міг знати. Водночас у цей період він проходив медичний огляд ВЛК.
На думку позивача, відповідач не довів належного оповіщення про виклик, не надав копії повістки та доказів її вручення чи інших передбачених Порядком №560 підтверджень належного оповіщення. Крім того, позивач вважає, що відповідач не дотримався процедури оформлення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, не встановив належним чином обставини правопорушення та не навів у постанові належних доказів його вини.
Також позивач зазначає, що відповідно до примітки до ст. 210-1 КУпАП положення цієї статті не застосовуються у разі можливості отримання необхідних персональних даних військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними реєстрами. Вважає, що відповідач мав можливість отримати необхідну інформацію самостійно.
Вважає, що подія та склад адміністративного правопорушення в його діях відсутні, а правомірність оскаржуваної постанови відповідачем не доведена.
У зв`язку з наведеним позивач просить скасувати постанову №450 від 27.07.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10.08.2026 року адміністративний позов прийнято до розгляду та в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
18.08.2026 року через підсистему Електронний суд представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 та вважає позовні вимоги безпідставними.
Зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку у відповідача з 15.06.1998 року.
09.06.2026 року на адресу зареєстрованого місця проживання позивача: АДРЕСА_1 , була надіслана повістка №7748180 про необхідність прибуття 24.06.2026 року о 09:00 год. до ТЦК та СП для уточнення облікових даних. Поштове відправлення повернулося до ТЦК та СП з відміткою «адресат відсутній».
Відповідач посилається на пункти 27, 28, 30, 41 Порядку №560, відповідно до яких громадяни під час мобілізації можуть викликатися до ТЦК та СП, зокрема, для уточнення персональних даних, а належним підтвердженням оповіщення у разі надсилання повістки поштою є, зокрема, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, якщо інша адреса не повідомлялася.
Тому відповідач вважає, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про необхідність прибуття до ТЦК та СП 24.06.2026 року, однак без поважних причин не з`явився та про причини неявки у встановлений строк не повідомив.
ІНФОРМАЦІЯ_4 направив до органів Національної поліції звернення №Е5636334 щодо доставлення позивача як особи, яка порушила правила військового обліку. 18.07.2026 року позивача було доставлено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , де в його присутності складено протокол №450 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач у протоколі власноруч зазначив, що повістки не отримував.
У протоколі було зазначено, що розгляд справи відбудеться 27.07.2026 року о 10:00 год. Позивач на розгляд справи не прибув та клопотань про її відкладення не подавав.
27.07.2026 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянув справу, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Відповідач вважає, що постанова винесена уповноваженою посадовою особою відповідно до ст.235 КУпАП, яка надає керівникам ТЦК та СП повноваження розглядати справи за ст. 210-1 КУпАП та накладати адміністративні стягнення.
Також відповідач посилається на ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядок №560 та Порядок №1487, наголошуючи на обов`язку військовозобов`язаних прибувати за викликом ТЦК та СП.
З огляду на викладене відповідач вважає, що зібрані матеріали підтверджують наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а постанова №450 від 27.07.2026 є законною та обґрунтованою. У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Суду 02.09.2026р. подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Суд вважає за можливе розглянути справі у відсутності позивача та його представника на підставі наявних у справі доказів. 
Представник відповідача Зима С.Ю. в судове засідання не з`явився, подав заяву через підсистему Електронний суд, в якій проти задоволення позову заперечив, зіславшись на обставини, викладені у відзиві на позов. 
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В судовому засіданні встановлено, що 18.07.2026 року начальником групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 був складений протокол №450 про адміністративне порушення, у відповідності до якого 18.07.2026 гр. ОСОБА_1 доставлений у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Як з`ясувалось, останньому на адресу його місця проживання була надіслана повістка про виклик для уточнення даних на 24.06.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак ОСОБА_1 на вказану дату та час не прибув. Чим порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну, в особливий період, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
27.07.2026 року відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №450, у якій вказано, що громадянин ОСОБА_1 , 18.07.2026, доставлений у ІНФОРМАЦІЯ_7 . Проте, як з`ясувалось, військовозобов`язаний ОСОБА_1 оповіщений належним чином про виклик для уточнення даних на 24.06.2026 о 09.00год. Повістка надіслана засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації ОСОБА_1 . Проте, останній до ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений законом строк не прибув, про причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши в особливий період правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. До нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 500 гривень.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті такі рішення, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Разом з тим, відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Судом встановлено, що відповідачем надано докази, які підтверджують обставини, покладені в основу оскаржуваної постанови.
Так, відповідно до статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки та місце, зазначені у повістці.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, визначає порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі шляхом надсилання повістки поштовим відправленням.
Згідно з пунктом 27 Порядку №560 повістка може видаватися, зокрема, з метою уточнення військово-облікових даних.
Пунктом 28 цього Порядку визначено, що повістка є засобом виклику військовозобов`язаного до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 30 Порядку №560 повістки можуть формуватися засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлятися територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.
Суд враховує також припис пункту 41 Порядку №560 щодо належного підтвердження оповіщення особи у разі надсилання повістки поштовим відправленням, зокрема у випадку наявності відмітки про відсутність адресата за відповідною адресою.
З наданих відповідачем доказів убачається, що повістка №7748180 від 09 червня 2026 року була направлена ОСОБА_1 за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Поштове відправлення повернулося до відправника з відміткою «адресат відсутній».
Отже, суд вважає доведеним факт здійснення відповідачем належного оповіщення позивача про необхідність прибуття до ТЦК та СП 24.06.2026 року о 09:00 год.
При цьому сама по собі та обставина, що позивач фактично не отримав поштового відправлення, не свідчить про неналежність його оповіщення, якщо повістка була направлена за адресою, зазначеною у відповідних облікових даних, а поштове відправлення повернулося з відповідною відміткою.
Суд також бере до уваги, що позивач не надав доказів повідомлення територіального центру комплектування та соціальної підтримки про зміну адреси свого проживання або про наявність іншої адреси для листування.
Неявка за викликом до ТЦК та СП без повідомлення причин такої неявки свідчить про невиконання позивачем встановленого законодавством військового обов`язку.
Посилання позивача на те, що у цей період він проходив військово-лікарську комісію, суд не приймає як підставу для скасування постанови.
З матеріалів справи вбачається, що повістка від 09.06.2026 року була направлена з метою уточнення військово-облікових даних, тоді як проходження військово-лікарського огляду є окремим заходом, пов`язаним із визначенням придатності особи до військової служби.
Сам факт проходження позивачем медичного огляду не звільняв його від обов`язку виконати вимогу про явку до ТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних, якщо інше не встановлено належними доказами.
Судом також встановлено, що після неприбуття позивача за повісткою відповідач 04.07.2026 року звернувся до органу Національної поліції з вимогою №Е5636334 про доставлення позивача до ТЦК та СП.
18.07.2026 року позивача було доставлено до ТЦК та СП, де складено протокол про адміністративне правопорушення №450.
Таким чином, відповідачем були вжиті передбачені законом заходи реагування на факт неприбуття військовозобов`язаного за викликом.
Суд також бере до уваги, що позивач був ознайомлений із протоколом про адміністративне правопорушення та у ньому зазначив, що повістки не отримував.
Водночас із моменту складення протоколу позивач був обізнаний про факт притягнення його до адміністративної відповідальності та про час і місце розгляду справи, оскільки в протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 27.07.2026 року о 10:00 год.
Доказів того, що позивач звертався до відповідача із заявою про відкладення розгляду справи, повідомляв про неможливість явки або просив забезпечити його участь у розгляді справи, суду не надано.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою.
Розгляд справи за відсутності особи допускається у випадках, передбачених КУпАП, за умови її належного повідомлення про місце і час розгляду справи та відсутності клопотання про відкладення розгляду.
Суд не встановив порушення відповідачем права позивача на участь у розгляді справи.
Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 210-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення у межах санкції відповідної статті.
Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Судом встановлено, що оскаржувану постанову №450 винесено 27.07.2026 року уповноваженою посадовою особою ТЦК та СП, тобто суб`єктом, наділеним відповідними повноваженнями.
Санкція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за відповідні порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Накладене на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн відповідає встановленим законом межам адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення.
Оцінюючи доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, суд виходить із того, що обов`язок військовозобов`язаного з`явитися за належним викликом до ТЦК та СП прямо передбачений законодавством.
Належність повідомлення позивача підтверджена повісткою №7748180 від 09.06.2026 року, доказами її направлення за адресою місця проживання та повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній».
Саме по собі заперечення позивачем факту отримання повістки не спростовує встановленого Порядком №560 способу підтвердження належного оповіщення.
Суд також враховує, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Надані відповідачем документи у своїй сукупності підтверджують як факт виклику позивача, так і його неприбуття у визначений день, подальше доставлення до ТЦК та СП та дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Посилання позивача на проходження військово-лікарської комісії та подальше встановлення непридатності до військової служби не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки предметом розгляду у цій справі є правомірність притягнення його до відповідальності за невиконання обов`язку щодо явки за викликом для уточнення військово-облікових даних, а не питання його придатності до військової служби.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідач довів правомірність оскаржуваної постанови, а позивач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені відповідачем обставини.
Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України суд при вирішенні справи перевіряє, чи відповідає оскаржуване рішення критеріям законності, обґрунтованості, пропорційності та іншим вимогам, встановленим законом.
За результатами судового розгляду таких порушень у діях відповідача судом не встановлено.
Таким чином, постанова №450 від 27.07.2026 року винесена уповноваженою посадовою особою, у межах наданих повноважень, із дотриманням передбаченої законом процедури, а обставини, покладені в її основу, підтверджені належними доказами.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 76, 77, 79, 229, 242, 243, 245, 246, 286 КАС України, ст. ст.247, 287, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 за №450 від 27 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП – відмовити.
Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 вересня 2026р.

Суддя | | Н.  Л.  Луців-Шумська