ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 р.	Справа № 636/53/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14.05.2026, головуючий суддя І інстанції: Гніздилов Ю.М., пл. Соборна, 2, м. Чугуїв, 63500, по справі № 636/53/26

за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції , Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції   
про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Сумській області (надалі – відповідач, ДПП), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Гончаренка Владислава Валерійовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5347092 від 29.07.2025, за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі – КУпАП), у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн та закрити провадження у справі.
4 травня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив.
Постанову інспектора 2 взводу 1 роти 1 бат. Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Гончаренка Владислава Валерійовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5347092 від 29.07.2025, за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП - скасував.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ДПП подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт стверджує, що постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2024 по справі № 274/8697/24 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, вказана постанова суду позивачем не оскаржувалась.
Позивача було правомірно зупинено, оскільки він їхав у комендантську годину. Оскільки поліцейськими було встановлено факт позбавлення позивача прав керування транспортними засобами вважає, що правомірно притягнув його до відповідальності. Також вказав, що того ж дня на позивача складено протокол за ст. 130 КУпАП, оскільки поліцейськими було встановлено факт керування позивачем транспортного засобу у стані сп`яніння.
Вказує, що в ході розгляду справи позивач заперечував проти того, що він позбавлений права керування транспортними засобами та повідомив поліцейським наступне: «…Не може бути такого… Як позбавив, як мені подзвонили, сказали що нє…», у зв`язку з чим вважає, що версія представника позивача, що позивач не знав про факт винесення постанови Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області від 12.11.2024 по справі № 274/8697/24, так як про час та дату розгляду справи не повідомлявся, відповідно, у судовому засідання присутнім під час розгляду справи з поважних причин не був, копії постанови суду не отримував, вважаємо, необґрунтованими, не доведеними жодними належними доказами та є такими, що спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписами з нагрудних відеокамер поліцейських УПП в Сумській області ДПП та відеозапису зі службового відеореєстратора Xiaomi Yi Car DVR (відеофайл IMG_2322.MP4)
Вважає, що сам по собі факт відсутності на відеозаписах з цифрових нагрудних відеокамерах фіксації роз`яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП, не може бути безумовною підставою для скасування постанови, у зв`язку з тим, що позивача не було обмежено в праві надавати усні пояснення у даній справі, поліцейськими УПП в Сумській області ДПП було роз`яснено позивачу право на оскарження винесеної постанови. До того ж, позивач не звертався до працівників поліції з клопотанням про перенесення розгляду справи на інший день щоб реалізувати своє право скористатися юридичною допомогою адвоката, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 470844 та № 471514. Отже, поліцейськими УПП в Сумській області ДПП жодним чином не обмежували право позивача на захист під час розгляду справи та таке право було реалізоване ним під час звернення з позовною заявою до суду про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5347092 від 29.07.2025, постанова не підлягає скасуванню лише з формальних підстав.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу – без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами.
29.07.2025 о 23:42:34 інспектором 2 взводу 1 роти 1 бат. Управління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Гончаренком Владиславом Валерійовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5347092, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн.
З описової частини зазначеної постанови вбачається, що підставою її винесення став установлений факт, що 29.07.2025 о 23:08:08 у м. Суми по проспекту Перемоги, 109 водій ОСОБА_1 керував Т3 Hundai Tucson LNR966, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області від 12.11.2024, терміном на 1 рік, що зафіксовано на відеореєстратор Хіаомі Yi Car DVR.
Об`єктивна сторона можливого порушення у діях водія ОСОБА_1 встановлена працівником органу Національної поліції, що полягає у керуванні транспортним засобом без права керування у зв`язку із позбавленням позивача вказаного спеціального права рішенням суду.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивач не був обізнаний про те, що його було позбавлено права керувати транспортними засобами за рішенням суду. Вказав на грубі порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно із п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1.
Згідно підпункту а) п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.
Суб`єктивна сторона - це внутрішня сторона проступку, психічний стан суб`єкта проступку, що характеризує його волю, яка виявляється в протиправній дії, його ставлення до дії, яку він вчинив.
Ознаками суб`єктивної сторони проступку є вина, мотив і мета правопорушення.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, 29.07.2025 о 23:08:08 у м. Суми по проспекту Перемоги, 109 водій ОСОБА_1 керував Т3 Hundai Tucson LNR966, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області від 12.11.2024, терміном на 1 рік.
Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, посилання на докази, якими він керувався при ухваленні відповідного рішення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.
Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Досліджена постанова ЕНА № 5347092 від 29.07.2025 не містить жодних посилань на наявність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів, які б досліджувалися в ході розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення. Вказані обставини підтверджуються вказівкою у графі 7 спірної постанови “До постанови додаються”.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 74 КАС України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем по справі, що матеріалами справи №274/8697/24 підтверджується факт того, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час, місце та дату судового засідання у даній справі. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 758803 від 04.10.2024 ОСОБА_1 повідомлено що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відбудеться 31.10.2024 у Бердичівському міськрайонному суді о 10.00, однак, фіксація автоматизованого розподілу даних адміністративних матеріалів відбулася лише 05.11.2024, а повістка про виклик його до суду на 12.11.2024 о 09:50 була направлена за неналежною адресою: вул. 30-років Жовтня, с. Великий Бурлук, Харківська обл., Куп`янський р-н, 62600, у той час, як ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що унеможливило участь ОСОБА_1 , у розгляді справи №274/8697/24. У матеріалах справи також відсутні докази отримання ОСОБА_1 постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2024 року по справі № 274/8697/24, а тому факт ознайомлення ним зі змістом даної постанови суду, станом на дату винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА №5347092 від 29.07.2025 року не підтверджено. У відзиві відповідач підтверджує, що особу водія було встановлено за посвідченням на право керування транспортним засобом через застосунок “Дія”, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video НОМЕР_1 (clip-0.mp4) та № 471514 (clip-1.mp4). Паперове (пластикове) посвідчення водія серії НОМЕР_2 у ОСОБА_1 також ніким не вилучалося, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.
Отже, матеріали справи не містять жодних доказів вручення постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2024 по справі № 274/8697/24 позивачеві до дати винесення відповідачем спірної постанови ЕНА № 5347092 від 29.07.2025, а відтак, і обізнаності позивача із набранням законної сили цієї постанови.
Більш того, апелянт у апеляційній скарзі вказує, що позивач повідомив поліцейським наступне: «…Не може бути такого… Як позбавив, як мені подзвонили, сказали що нє…».
Вказане у сукупності свідчить, про недоведеність наявності умислу позивача у вчиненні визначеного ч. 4 ст. 126 КУпАП правопорушення, оскільки в ході судового розгляду відповідачами не доведено, а судом не встановлено обізнаності позивача з фактом ухвалення постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2024 по справі № 274/8697/24.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування покладається на відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач обґрунтовано вважав, що має право керувати транспортним засобом (за умови ним дотриманням ПДР), разом з цим колегія суддів зауважує, що питання притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП виходить поза межі предмету саме цього спору та не береться судом апеляційної інстанції до уваги.
При цьому колегія суддів враховує, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.
Стосовно не роз`яснення позивачеві його прав, колегія суддів зазначає таке
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що аналіз вказаних приписів свідчить про наявність у суб`єкта владних повноважень - посадової особи органів Національної поліції, уповноваженої розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, законодавчо встановленого обов`язку з роз`яснення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП. 
Факт нероз`яснена позивачеві прав підтверджено в тому числі апелянтом безпосередньо в апеляційній скарзі з посиланням на те, що вказане порушення не є суттєвим, з чим категорично не погоджується суд апеляційної інстанції.
Отже, колегія суддів вважає, що поліцейським не була дотримана передбачена КУпАП процедура розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є порушенням права на захист та є самостійною підставою для задоволення позову.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За наведених обставин колегія суддів вважає праовмірними висновки суду першої інстанції, щодо наявності підстав для скасування постанови ЕНА № 5347092 від 29.07.2025, на підставі якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та на нього накладений штраф у розмірі 20400 гривень та закриття наявності підстав для закриття справи.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з частиною першою статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 травня 2026 року по справі № 636/53/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін