21.07.2026 
Справа № 337/2901/26
Провадження № 2/337/2365/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року м.Запоріжжя 
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді-Ширіної С.А.
за участю секретаря - Бикової С.Б., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,третя особа : державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопка Юрій Володимирович, про скасування рішення про державну реєстрацію, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», вказавши, що їй на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . 15.03.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Надра», укладено кредитний договір № 06/2007/0142/Фкз , за яким він отримав у кредит 52000 доларів США строком до 15.03.2017 року. На прохання позичальника позивач виступила його майновим поручителем перед ПАТ «КБ «Надра», згідно нотаріального посвідченого договору іпотеки №06/2007/0142Фк від 15.03.20007, на підставі чого квартира стала предметом іпотеки ПАТ КБ «Надра», згідно вказаного договору.У подальшому внаслідок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» право майнової вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про що свідчить направлене на адресу позичальника повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 06/2007/0142/Фкз від 15.07.2007 р.
Позивач зазначила, що порушено її права та інтереси проведеною реєстрацією за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» іпотечного майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також в позові зазначається, що перереєстрація квартири за відповідачем відбулась з порушенням ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірна квартира повністю підпадає під визначення майна, яке не може бути примусово стягнуте в розумінні цього закону. Отже, у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не було підстав для набуття права власності на іпотечне майно у такий спосіб у позасудовому порядку, а відтак не було такого обов`язку у державного реєстратора здійснити таку реєстрацію спірного іпотечного майна за цим кредитором.
07.05.2026 Ухвалою судді забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру  АДРЕСА_1 право власності на яку зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП».
Ухвалою суду від 15.05.2026 року було відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.
06.07.2026 року представником відповідача надано до суду через систему «Електронний суд» заяву про відкладення розгляду справи.
Ухвалою суду від 06.07.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала на зазначених в позовній заяві підставах.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне.
15 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 06/2007/0142/Фкз, предметом якого є грошові кошти у розмірі 52 000,00 доларів США на споживчі цілі (п.1.1., 1.2.), строк повернення яких визначено сторонами до 15 березня 2017 року.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 06/2007/0142/Фк від 15 березня 2007 року, у якому предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 86,7 м. кв, що розташована за адресою: АДРЕСА_2  .
21.07.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N2718070_І_4 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за договором іпотеки № № 06/2007/0142/Фк від 15 березня 2007 року.
За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №475067579 від 30.04.2026, встановлено, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2  - належить ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопки Юрія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:59152999 від 07.07.2021, на підставі договору іпотеки, серія та номер 1662, виданий 15.03.2007, договору GL48N2718070_І_4 про відступлення права вимоги.
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.
Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».
Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.
Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
У пункті 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).
Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).
Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, проте є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.
У вказаній справі, майно, що є предметом іпотеки, вибуло з власності іпотекодавця ОСОБА_1 без її згоди, як власника.
Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.
Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.
Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема відчужувати предмет іпотеки.
Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України «Про іпотеку»).
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем майна на момент укладення договору згоди на відчуження предмета іпотеки.
Таким чином, суд вважає вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопки Юрія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:59152999 від 07.07.2021,щодо реєстрації квартири АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Оскільки позивач відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судовго збору. 
Крім того, з з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 141,247, 258, 259, 263-265, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,третя особа : державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопка Юрій Володимирович, про скасування рішення про державну реєстрацію-задовольнити.
Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Гопки Юрія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 59152999 від 07.07.2021 16:10:10 щодо об`єкта нерухомого майна: квартири площею 86,7 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 2402877123101 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», код ЄДРПОУ:40696815.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ:40696815) на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ:40696815) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 травня 2026 року, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання рішенням суду законної сили, або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Повний текст рішення виготовлено 21.07.2026 року.

Суддя : С.А.Ширіна