ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
15.07.2026	Справа № 910/3664/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5, літера А, офіс 320, ідентифікаційний код 39568531)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОЕНЕРГОЗБУТ» (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 28в, ідентифікаційний код 36577187)
про стягнення 970 812, 07 грн,

за участю представників сторін:
від позивача: Годованець Л.Ю.
від відповідача: не з`явилися 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» (далі – позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОЕНЕРГОЗБУТ» (далі – відповідач) про стягнення 970 812, 07 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №477/2025-ЕЕ від 03.03.2025 про постачання електричної енергії споживачу в частині оплати спожитої електричної енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 820 119, 96 грн, а також обов`язок сплатити на користь позивача 119 977, 22 грн пені, 20 853, 74 грн інфляційних втрат та 9 861, 15 грн 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.
10.04.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
12.05.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з огляду на необхідність дослідження значного обсягу доказів, необхідність надання додаткових письмових пояснень та доказів, істотне значення справи для відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2026 вирішено справу №910/3664/26 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.06.2026.
18.05.2026 (зареєстроване 19.05.2026) через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідача зазначав, що у період з жовтня по грудень 2025 року позивач застосував тариф, який майже на 33%– 42% перевищує базові договірні та ринкові індикатори попередніх періодів. Тариф понад 10,40 грн без ПДВ (що з ПДВ становить понад 12,50 грн/кВт·год) суттєво та необґрунтовано перевищував цінові пропозиції інших постачальників на ринку України у цей період, а також реальну динаміку цін на ринку «на добу наперед».
За твердженнями відповідача, позивач не надав підтверджень, що середньоринкова ціна на електричну енергію для аналогічних груп споживачів у жовтні–грудні 2025 року легітимно зросла до рівня понад 10,40 грн/кВт·год, його дії щодо застосування цього тарифу є незаконним одностороннім переглядом умов Договору. 
Також за твердженнями відповідача у Акті звірки взаємних розрахунків за період 01.10.2025 – 31.12.2025 позивач виводить кінцеве сальдо заборгованості на суму 820 119,96 грн, є штучно сформованою та невідповідною закону, оскільки розрахована на підставі неправомірно підвищених тарифів за жовтень, листопад та грудень 2025 року. А тому відповідач не може нести відповідальність за безпідставне та свавільне завищення ціни товару позивачем, яке не керується умовами ринку та вимогами законодавства України. 
19.05.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про відкладення підготовчого засідання. 
Протокольною ухвалою від 10.06.2026 суд поновив строки та вирішив долучити до матеріалів справи відзив, також, встановив позивачу 5 днів з дати проголошення ухвали для подання відповіді на такий відзив та відклав підготовче засідання на 01.07.2026.
15.06.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що у п. 5.1. договору сторони з самого початку погодили не фіксовану незмінну ціну на весь строк дії договору, а порядок визначення ціни відповідно до комерційної пропозиції. Застосування погодженого договором механізму визначення ціни не є односторонньою зміною договору. Це є виконанням договору в тій редакції, яку сторони погодили при його укладенні.
Також позивача, зазначив, що позиція відповідача про те, що ціна у жовтні-грудні 2025 року була вищою, ніж у березні або вересні, не доводить її незаконність. Крім іншого, відповідачем не надано доказів того, що застосована позивачем ціна суперечить формулі або механізму, погодженим у Комерційній пропозиції. Відповідачем також не надано доказів того, що позивач застосував іншу формулу, ніж передбачена договором, або включив до ціни складові, які договором не передбачені. 
Крім іншого, на думку позивача, посилання відповідача на так звані "ринкові індикатори" та "середньоринкові показники" є оціночними судженнями, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
26.06.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи. 
У судовому підготовчому засіданні 01.07.2026 судом досліджено клопотання відповідача про відкладення, заслухано думку представника позивача та вирішено відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості. 
Також у судовому засіданні судом проголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 910/3664/26 та призначення її до судового розгляду по суті у судовому засіданні 15.07.2026.
14.07.2026 (зареєстроване 19.05.2026) через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі останнього.
У судовому засіданні 15.07.2026 судом заслухано пояснення представника позивача, яка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.
Відповідач не направив свого представника у судове засідання про причини неявки повідомив суд у заяві від 14.07.2026.
У судовому засіданні 15.07.2026 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
03.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» (надалі – постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІОЕНЕРГОЗБУТ» (надалі – споживача, відповідач) було укладено договір № 477/2025-ЕЕ про постачання електричної енергії споживачу (надалі – договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.
У п. 1.1. договору визначено, що цей договір про постачання електричної енергії споживачу є договором, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі – споживач) постачальником електричної енергії (далі – постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом підписання сторонами двох примірників, які мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається у постачальника, другий – у споживача. 
Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2. договору).
Згідно з п. 3.1. договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є додатком 1 до договору. При цьому, споживач разом із заявою до договору та не пізніше 01 грудня кожного поточного року надає постачальнику на погодження відомості про розмір очікуваного помісячного споживання електричної енергії на відповідні розрахункові періоди наступного року (додаток до договору). 
У п. 3.2. визначено, що споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов договору.
У розділі 5 договору сторонами узгоджено ціну, порядок обліку та оплати електричної енергії, зокрема:
п. 5.1. споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до договору; 
п. 5.2. спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії; 
п. 5.3. інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному вебсайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування. У разі зміни з незалежних від постачальника причин базових складових ціни електричної енергії, визначених комерційною пропозицією, що призводить до збільшення ціни на електричну енергію, постачальник може інформувати споживача про такі зміни у рахунках за електричну енергію та/або на своєму офіційному сайті;
п. 5.4. ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін;
п. 5.5. розрахунковим періодом за договором є календарний місяць. 
п. 5.6. розрахунки споживача за договором здійснюються на поточний рахунок, а в разі відкриття постачальником іншого рахунку - на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі – рахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов договору. Рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни;
п. 5.7. споживач зобов`язується здійснити оплату рахунку постачальника в строк, вказаний у рахунку, згідно додатку 2. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки. 
У відповідності до п. 4.1. Комерційної пропозиції, яка є додатком 2 до договору, оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється за наступним графіком: 40,0% вартості сплачується до 3 числа розрахункового періоду; 40,0% вартості сплачується до 15 числа розрахункового періоду; 20,0% вартості сплачується по факту отримання Акта передачі, але не пізніше 10-го числа наступного місяця за місяцем споживання.
У п. 5.1. Комерційної пропозиції визначено, що Акти за фактично відпущену електричну енергію надаються постачальником споживачу не пізніше десятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Надані постачальником акти за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті згідно пункту 4.1 комерційної пропозиції, однак не пізніше ніж через 7 (сім) робочих днів з дня виставлення акту. Постачальник надсилає акти за фактично відпущену електричну енергію за допомогою Електронного сервісу M.E.DOC або електронного сервісу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЧАСНО СЕРВІС», або надає такі акти у вигляді скан-копії на електронну адресу споживача або надсилає підписаний зі свого боку акт за фактично відпущену електричну енергію в 2 екземплярах в паперовій формі на адресу, що зазначена в реквізитах цієї Комерційної пропозиції, цінним листом з описом Укрпоштою. Зазначені скан-копії мають повну юридичну силу оригіналу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані до Суду і не можуть спростовуватися стороною, від імені якої вони були відправлені, з подальшим їх обов`язковим обміном на оригінали. Сторони визнають таке надіслання належним. У виставлених актах за фактично відпущену електричну енергію та рахунках за фактично відпущену електричну енергію обсяг спожитої електричної енергії фіксується в кВт*год. У випадку якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений Споживачем в останній робочий день, що передує даті такого платежу.
Цей договір, відповідно до п. 13.1. укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту підписання його сторонами.
Згідно з п. 10.1. Комерційної пропозиції цей договір діє до 31 грудня 2025 року включно та набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами, або з моменту зазначеному в заяві приєднання, або з моменти підписання його за допомогою електронного сервісу медок. 
Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 (двадцять один) день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (п. 10.2. Комерційної пропозиції).
За доводами позивача на виконання умов договору постачальником було поставлено споживачу електроенергію на загальну суму 3 751 129,86 грн та направлено відповідачу Акти приймання-передачі електричної енергії, а саме: 
№ 1134025031 за березень 2025 року на суму 386 351,69 грн; 
№ 1134025041 за квітень 2025 року на суму 185 705,40 грн; 
№ 1134025051 за травень 2025 року на суму 149 723,58 грн; 
№ 1134025071 за липень 2025 року на суму 534 252,71 грн; 
№ 1134025081 за серпень 2025 року на суму 383 155,63 грн; 
№ 1134025091 за вересень 2025 року на суму 436 111,50 грн;
№ 1134025101 за жовтень 2025 року на суму 768 503,23 грн; 
№ 1134025111 за листопад 2025 року на суму 407 735,15 грн;
№ 1134025121 за грудень 2025 року на суму 499 590,97 грн.
Також позивач зазначає, що згідно з наданих даних від Оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», ТОВ «БІОЕНЕРГОЗБУТ» зафіксоване наступне споживання електричної енергії, що відповідає показникам відображених у актах приймання-передачі електричної енергії відповідних місяців: березень 2025 року – 11 026 кВт*год.; квітень 2025 року – 21 676 кВт*год.; травень 2025 року – 15 623 кВт*год.; липень 2025 року – 57 953 кВт*год.; серпень 2025 року – 39 060 кВт*год.; вересень 2025 року – 49 526 кВт*год.; жовтень 2025 року – 64 080 кВт*год.; листопад 2025 року – 32 438 кВт*год.; грудень 2025 року – 369 882 кВт*год.
Як стверджує позивач, дані акти були отримані відповідачем, про що свідчать відповідні електронні підписи та печатка контрагента на актах або ж автоматично сформований протокол про надходження таких протоколів відповідачу. 
Проте, як зазначає позивач, відповідач свої обов`язки з оплати за отриману електричну енергію виконав лише частково, зокрема: відповідно до довідки від АТ «Ощадбанк» від 09.02.2026 вих. № 16/2-03/1198 на поточний рахунок ТОВ «ЕНЕРГУМ» за період з 01.03.2025 по 04.02.2026 від контрагента ТОВ «БІОЕНЕРГОЗБУТ» за договором № 477/2025-ЕЕ від 03.03.2025 року була здійснена оплата лише у сумі 2 583000,00 грн. Крім того, ФОП Лосінську В.О. в якості погашення заборгованості ТОВ «БІОЕНЕРГОЗБУТ» було перераховано суму 348 009,90 грн.
Вказані платежі, за доводами позивача, ідентифіковано ним як платежі відповідача, оскільки в їх призначенні зазначено «сплата за е/е згідно договору від 03.03.2025 №477/2025-ЕЕ ТОВ «БІОЕНЕРГОЗБУТ». 
Отже, як вказує позивач, сума сплати відповідачем за вказаним договором склала 2 931 009,90 грн, а відтак заборгованість відповідача перед позивачем складає: 820 119,96 грн (3 751 129,86 грн - 2 931 009,90 грн), яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Заперечуючи проти позовних вимог відповідача зазначає, що у період з жовтня по грудень 2025 року позивач застосував тариф, який майже на 33%– 42% перевищує базові договірні та ринкові індикатори попередніх періодів. Тариф понад 10,40 грн без ПДВ (що з ПДВ становить понад 12,50 грн/кВт·год) суттєво та необґрунтовано перевищував цінові пропозиції інших постачальників на ринку України у цей період, а також реальну динаміку цін на ринку «на добу наперед».
За твердженнями відповідача, позивач не надав підтверджень, що середньоринкова ціна на електричну енергію для аналогічних груп споживачів у жовтні–грудні 2025 року легітимно зросла до рівня понад 10,40 грн/кВт·год, його дії щодо застосування цього тарифу є незаконним одностороннім переглядом умов Договору. 
Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (надалі - Правила/ПРРЕЕ).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».
Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Судом встановлено, що протягом дії договору з березня по грудень 2025 року відповідач відповідно до умов Договору №477/2025-ЕЕ від 03.03.2025 спожив електроенергію у кількості 661264 кВт*год, яка визначена відповідно до обсягів споживання, наданих оператором системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».
Матеріалами справи підтверджено, що постачальником було поставлено позивачу електроенергію на загальну суму 3 751 129,86 грн та направлено відповідачу Акти приймання-передачі електричної енергії, у порядку, визначеному п. 5.1. Комерційної пропозиції, зокрема: 
№ 1134025031 за березень 2025 року на суму 386 351,69 грн; 
№ 1134025041 за квітень 2025 року на суму 185 705,40 грн; 
№ 1134025051 за травень 2025 року на суму 149 723,58 грн; 
№ 1134025071 за липень 2025 року на суму 534 252,71 грн; 
№ 1134025081 за серпень 2025 року на суму 383 155,63 грн; 
№ 1134025091 за вересень 2025 року на суму 436 111,50 грн;
№ 1134025101 за жовтень 2025 року на суму 768 503,23 грн; 
№ 1134025111 за листопад 2025 року на суму 407 735,15 грн;
№ 1134025121 за грудень 2025 року на суму 499 590,97 грн.
Судом встановлено, що вказані акти за період з березня по серпень містять відповідні електронні підписи та печатки сторін, та на актах з вересня по грудень сформований протокол про надходження таких протоколів відповідачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як визначено умовами договору у п. 5.1. споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до договору.
Пунктом 4.1. комерційної пропозиції узгоджено, що оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється за наступним графіком: 40,0% вартості сплачується до 3 числа розрахункового періоду; 40,0% вартості сплачується до 15 числа розрахункового періоду; 20,0% вартості сплачується по факту отримання Акта передачі, але не пізніше 10-го числа наступного місяця за місяцем споживання.
За доводами позивача, відповідачем здійснено оплату за договором на загальну суму 2 931 009,90 грн що підтверджується довідкою АТ «Ощадбанк» від 09.02.2026 вих. № 16/2-03/1198 про надходження на поточний рахунок ТОВ «ЕНЕРГУМ» за період з 01.03.2025 по 04.02.2026 від контрагента ТОВ «БІОЕНЕРГОЗБУТ» за договором № 477/2025-ЕЕ від 03.03.2025 у сумі 2 583 000,00 грн, та платіжними інструкціями: № ПН 1463863 від 28.11.2025 на суму 199 000,00 грн, № ПН1486443 від 05.12.2025 на суму 99 009,90 грн, № 14696 від 08.12.2025 на суму 20 000,00 грн, № 6769 від 09.12.2026 на суму 30 000,00 грн.
З огляду на що у відповідача утворився борг у розмірі 820 119,96 грн (3 751 129,86 грн - 2 931 009,90 грн).
Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у повному обсязі за договором № 477/2025-ЕЕ від 03.03.2025.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Враховуючи, що строк оплати за договором № 477/2025-ЕЕ про постачання електричної енергії споживачу від 03.03.2025 настав, відсутність в матеріалах справи доказів оплати у повному обсязі, вимога позивача про стягнення заборгованості з відповідача заборгованості у розмірі 820 119,96 грн визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.
Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пені у розмірі 119 977,22 грн, інфляційних втрат у розмірі 20 853,74 грн та 3% річних у розмірі 9 861,15 грн.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем зобов`язань за договором, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за договором.
Згідно з п. 7.1. Комерційної пропозиції у разі, порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,10% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду, але не більше ніж за 6 місяців.
За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Перевіривши надані позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9 861,15 грн підлягають задоволенню повністю.
Перевіривши наданий позивачем розрахунки інфляційних втрат суд встановив, що розмір інфляційних втрат становлять суму більше, ніж заявлено позивачем, однак, приймаючи до уваги, що суду не надано право виходити за межі позовних вимог, до стягнення підлягає сума у заявленому позивачем розмірі, а саме: інфляційні втрати у розмірі 20 853,74 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, оскільки позивачем не враховано приписи ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.
Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.
Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 910/10224/14, від 23.05.2018 року у справі № 910/15492/17 та від 06.03.2019 року у справі № 916/4692/15.
Відтак, судом здійснено розрахунок пені з урахуванням приписів ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України в межах заявленого періоду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, за розрахунком суду до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 100 527,87 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Заперечення відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву не беруться судом до уваги, як такі що спростовуються умовами договору, зокрема п. 5.1. та доказами наявними у матеріалах справи, про що зазначено вище. 
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про належне виконання свого обов`язку чи відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.
Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОЕНЕРГОЗБУТ» (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 28в, ідентифікаційний код 36577187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5, літера А, офіс 320, ідентифікаційний код 39568531) заборгованість у розмірі 820 119 грн 96 коп., пеню у розмірі 100 527 грн 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 20 853 грн 74 коп., 3% річних у розмірі 9 861 грн 15 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 416 грн 35 коп.
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.
4. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.07.2026

Суддя Л. Г. Пукшин