ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2026 року Чернігів Справа № 620/6771/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Ніжинської окружної прокуратури до Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

Ніжинська окружна прокуратура за допомогою системи ''Електронний суд'' звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації (ЄДРПОУ 02231672) щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - поселення “Селище”, 2 тис. до н.е., 7-8, 11-13 ст. н.е., яке знаходиться за 4,7 км на північний захід від центу села Обмачів, на мисі 1 надзаплавної лівобережної тераси р. Сейм, обмеженому з півдня і півночі низовинами, в урочищі Селище;
зобов`язати Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації (ЄДРПОУ 02231672) вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - поселення “Селище”, 2 тис. до н.е., 7 8, 11-13 ст. н.е., яке знаходиться за 4,7 км на північний захід від центу села Обмачів, на мисі 1 надзаплавної лівобережної тераси р. Сейм, обмеженому з півдня і півночі низовинами, в урочищі Селище. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання Департаментом культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації обов`язку щодо складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини поселення Селище”, 2 тис. до н.е., що перешкоджає занесенню Міністерством культури України до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вказаної пам`ятки археології місцевого значення. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду сторонам надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідачем було подано відзив на позову заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що для виготовлення облікової документації необхідна локалізація вказаної пам`ятки на місцевості та її детальне обстеження для визначення її характеристик та параметрів. Вказує, що відсутність облікової документації у даному випадку жодним чином не впливає на занесення або не занесення Мінкультури пам`ятки археології поселения “Селище” до Держреєстру і не перешкоджає цьому. 
Позивачем подана відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в позові.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
На території Батуринської міської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області наявний об`єкт культурної спадщини за видом археологія – поселення «Селище», 2 тис. до н.е., 7-8, 11-13 ст. н.е., яке знаходиться за 4,7 км на північний захід від центу села Обмачів, на мисі 1 надзаплавної лівобережної тераси р. Сейм, обмеженому з півдня і півночі низовинами, в урочищі Селище.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 730-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області» затверджено територію Батуринської територіальної громади Чернігівської області, до складу якої ввійшла Обмачівська територіальна громада. 
Об`єкт культурної спадщини поселення «Селище» занесений до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Чернігівської області розпорядженням голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 28.12.1998 № 856 «Про взяття під державну охорону нововиявлених пам`яток історії, мистецтва, археології». 
Зокрема, у додатку № 2 до вказаного розпорядження «Список нововиявлених пам`яток археології Чернігівської області» під номером 14 маються відомості про поселення «Селище». 
Окрім того, пам`ятка археології поселення «Селище» внесена до Переліку пам`яток археології місцевого значення Чернігівської області, не занесених до Держреєстру, що міститься на сайті Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Департамент) за посиланням https://dkult.cg.gov.ua/index.php?id=37904&tp=1&pg=. 
Так, згідно інформацій Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації № 08-3626/8 від 19.12.2025, № 08-560/8 від 24.02.2026 та № 08-1255/8 від 05.05.2026 пам`ятка археології поселення «Селище», охоронний номер 5603-Чр, не паспортизована. 
Окрім того, зазначено, що примірники укладених охоронних договорів на вказану пам`ятку до Департаменту не надходили, а також, що інформація щодо сформованих земельних ділянок, зокрема й під вказаною пам`яткою, у Департаменті відсутня. 
Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило Ніжинській окружній прокуратурі, що відомості про документацію із землеустрою щодо організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення пам`яток археології місцевого значення, серед яких і поселення «Селище», відсутні у Головному управлінні.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.
Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У відповідності до норм Закону України “Про прокуратуру” прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.
У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia (“суд знає закони”) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні також послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, згідно з яким Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема зазначив, що за змістом частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
Враховуючи, що інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
Згідно статті 1 Закону України “Про охорону культурної спадщини” об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Статтею 2 Закону України “Про охорону культурної спадщини” за видами об`єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні; історичні; об`єкти монументального мистецтва; об`єкти архітектури; об`єкти містобудування; об`єкти садово-паркового мистецтва; об`єкти науки і техніки.
Частиною першою статті 3 Закону України “Про охорону культурної спадщини” передбачено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону України “Про охорону культурної спадщини” до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.
У відповідності до статті 13 Закону України “Про охорону культурної спадщини” об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.
Відповідно до пункту “б” частини першої статті 14 Закону України “Про охорону культурної спадщини” занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки, а саме пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням громадських об`єднань, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України “Про охорону культурної спадщини” об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки, вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини (далі - Перелік) і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
Так, пам`ятка археології поселення “Селище” занесена до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Чернігівської області.
Водночас, пам`ятку археології поселення “Селище” не внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вказаної пам`ятки археології місцевого значення.
Єдину систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів, а також порядок переміщення (перенесення) пам`ятки визначає Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, затверджений наказом Міністерства культури України 11.03.2013 № 158 у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України № 158 від 01.03.2024, який набрав чинності 12.04.2024 (далі - Порядок № 158).
Згідно з визначеннями, які наведені у пункті 1.2 Порядку № 158:
- замовник облікової документації - особа або організація, яка замовляє розробку облікової документації на об`єкт (об`єкти) культурної спадщини (далі - Замовник);
- облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень;
- уповноважений орган орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні (військові) адміністрації.
Пунктом 1.3 Порядку № 158 передбачено, що система обліку об`єктів культурної спадщини включає комплекс заходів із виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини, складання облікової документації, взяття нерухомих об`єктів культурної спадщини на державний облік, занесення чи незанесення нерухомого об`єкта культурної спадщини до Реєстру, ведення Реєстру, порядок присвоєння охоронних номерів, включення до Реєстру об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, внесення змін до Реєстру (зміна категорії пам`ятки та вилучення пам`ятки з Реєстру), моніторинг та інвентаризацію нерухомих об`єктів культурної спадщини, формування облікових справ, порядок переміщення (перенесення) пам`яток.
Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 158 фінансування робіт зі складання облікової документації, паспортизації, інвентаризації та моніторингу здійснюється за рахунок видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.
Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 158 виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.
Пунктом 3.1 Порядку № 158 визначено, що на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація.
Відповідно до пункту 4.8 Порядку № 158 уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.
Отже, взяття на облік об`єкта культурної спадщини та оформлення облікової документація передують розгляду питання про внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
При цьому, Порядком №158 визначено перелік уповноважених органів, які зобов`язані забезпечувати складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини. Такими уповноваженими органами є орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а зокрема у вказаній справі Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації.
При цьому, відповідно до частини першої статті 6 Закону України “Про охорону культурної спадщини” до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема: подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього (пункт 2); забезпечення виготовлення, складання і передачі центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини наукової документації з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини (пункт 7); виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини (пункт 11).
Відповідно до пункту 2 Положення про Департамент, затвердженого розпорядженням начальника Чернігівської обласної військової адміністрації від 23.07.2025 № 993 (далі – Положення), Департамент підпорядковується голові Чернігівської обласної державної адміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству культури та стратегічних комунікацій України.
Відповідно пункту 4 Положення основним завданням Департаменту є забезпечення реалізації державної політики у сфері культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин на території Чернігівської області. 
Згідно підпунктів 64, 67, 69, 75 п. 5 Положення Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує завдання із забезпечення охорони об`єктів культурної спадщини, захисту історико-культурного середовища, організації роботи з обліку, охорони, дослідження, використання та популяризації культурної спадщини в частині пам`яток археології, історії та монументального мистецтва; організовує та координує роботи з визначення меж територій пам`яток місцевого значення та затвердження їх зон охорони; здійснює інвентаризацію об`єктів археології, історії та монументального мистецтва; організовує роботу iз забезпечення виготовлення, складання i передачі Мiнiстерству культури та стратегiчних комунiкацiй Украни (на даний час – Міністерство культури України) наукової документації з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини
З системного аналізу вказаних вище норм, слідує, що органом, який зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини є Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, на який відповідно до Законів України “Про охорону культурної спадщини”, “Про місцеві державні адміністрації”, Положення та Порядку № 158 покладено обов`язок забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини та виконання функції замовника будь-якої документації у сфері охорони культурної спадщини.
Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 640/28045/20.
Крім того, згідно з пунктом "д" частини першої статті 19 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) однією з категорій земель є землі історико-культурного призначення.
Статтею 53 Земельного кодексу України унормовано, що до земель історико-культурного призначення належать земельні ділянки, призначені для збереження та обслуговування пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб.
Водночас, статтею 54 Земельного кодексу України визначено, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Статтею 18 Закону України “Про охорону культурної спадщини” об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.
Відтак, органом, який зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини є виключно Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації.
Однак, відповідно до матеріалів справи облікова документація на вище вказаний об`єкт культурної спадщини не виготовлялась.
Таким чином, нерухомі об`єкти культурної спадщини перебувають під конституційним захистом, оскільки конституційні гарантії є найвищим видом правових гарантій, механізмом дотримання, виконання, застосування і використання конституційних та інших норм права для реалізації органами державної влади ефективного захисту об`єктів культурної спадщини.
Судом встановлено, що на території Батуринської міської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області наявний об`єкт культурної спадщини за видом археологія – поселення “Селище”, 2 тис. до н.е., 7-8, 11-13 ст. н.е., яке знаходиться за 4,7 км на північний захід від центу села Обмачів, на мисі 1 надзаплавної лівобережної тераси р. Сейм, обмеженому з півдня і півночі низовинами, в урочищі Селище, яке немає облікової документації та вказаний об`єкт культурної спадщини не занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Таким чином, факт не виготовлення облікової документації та не занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, в даному випадку порушує інтереси держави як щодо належного обліку об`єктів культурної спадщини, так і їх захисту.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Департаментом культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації допущено бездіяльність щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на виявлений об`єкт культурної спадщини за видом археологія – поселення “Селище”, 2 тис. до н.е., 7-8, 11-13 ст. н.е., яке знаходиться за 4,7 км на північний захід від центу села Обмачів, на мисі 1 надзаплавної лівобережної тераси р. Сейм, обмеженому з півдня і півночі низовинами, в урочищі Селище.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позов Ніжинської окружної прокуратури підлягає задоволенню повністю.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача – суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов Ніжинської окружної прокуратури до Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - поселення “Селище”, 2 тис. до н.е., 7-8, 11-13 ст. н.е., яке знаходиться за 4,7 км на північний захід від центу села Обмачів, на мисі 1 надзаплавної лівобережної тераси р. Сейм, обмеженому з півдня і півночі низовинами, в урочищі Селище.
Зобов`язати Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - поселення “Селище”, 2 тис. до н.е., 7 8, 11-13 ст. н.е., яке знаходиться за 4,7 км на північний захід від центу села Обмачів, на мисі 1 надзаплавної лівобережної тераси р. Сейм, обмеженому з півдня і півночі низовинами, в урочищі Селище. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Ніжинська окружна прокуратура (вул.Овдіївська, 2,м.Ніжин,Чернігівська область,16600, код ЄДРПОУ 0291011423).

Відповідач: Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації (вул. Коцюбинського, 70,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000, код ЄДРПОУ 02231672).

Повне судове рішення складено 04.09.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО