Справа №613/2567/25 Провадження № 2/613/394/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Уварової Ю.В.,
за участі секретаря Макушинської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу № 613/2567/25 провадження № 2/613/394/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 , представник відповідача – адвокат Векленко В.І. про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Споживчий Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому представник просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №10.03.2025-100002305 від 10.03.2025 у розмірі 18900,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 10.03.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10.03.2025-100002305.
У кредитному договорі сторони погодили всі істотні умови, зокрема щодо розміру кредиту, строку кредитування, відсотків за користування кредитом.
ТОВ «Споживчий Центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та у повному обсязі, а саме надало позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами.
У свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. 

Ухвалою суду від 27.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
13.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача – адвокат Векленко В.І. просив частково задовольнити позов, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 6000,00 грн. В обгрунтування заперечень зазначив, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зокрема у період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати процентів, неустойки. Як наслідок, позивач також не мав нараховувати комісію.
Відповідач вважає, що при ухваленні рішення суд має врахувати стан його здоров`я та той факт, що за станом здоров`я він не має змоги працювати, потребує грошей на лікування.
17.04.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що проценти нараховані лише за користування кредитом, жодних нархувань у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, не здійснювалось. Розмір заборгованості є обгрунтованим. Сплата комісії також була погоджена у кредитному договорі. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Крім того, умовами договору передбачена сплата неустойки.
Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень.
Так відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування" у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.
Кредитний договір з відповідачем був укладений після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустокий є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування.
28.04.2026 до суду надійшли заперечення відповідача, у яких представник відповідача – адвокат Векленко В.І. зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення тіла кредиту у сумі 6000,00 грн.

Представник позивача ТОВ «Споживчий Центр» у відповіді на візив просив розглянути справу без участі представника позивача.
Представник відповідача – адвокат Векленко В.І. надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі відповідача та його представника. Просив врахувати позицію, викладену у відзиві та у запереченнях.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить таких висновків.
Судом встановлено, що 10.03.2026 між ОСОБА_1 та ТОВ “Споживчий центр” укладено кредитний договір №10.03.2025-100002305, який підписаний одноразовим ідентифікатором К959 /а.с. 20-24/.
Згідно з умовами кредитного договору сума Кредиту: 3000 грн. 00 коп.; строк, на який надається Кредит - 189 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 14.09.2025 (п.п. 2-4 Договору).
Відповідно до п. 5 Договору, продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. 
Згідно з п. 6. Договору, Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
Згідно з п. 7. Договору, Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
Пунктом 8. Договору передбачено, щокомісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання Кредиту) становить7% від суми Кредиту та дорівнює 210 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. 
Відповідно до п. 9.Договору, комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 210 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Відповідно до п. 17. Договору, неустойка: 45 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 22. Договору, позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частинах 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/rozkritta-informacii), примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування" (за виключенням випадку, коли надання паспорта споживчого кредиту не є обов`язковим).
Погоджений канал комунікації: смс інформування на фінансовий номер 0681787607.
Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5355-28XX-XXXX-9181.
16.03.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ “Споживчий центр” укладено Додатковий договір до кредитного договору № 10.03.2025-100002305-1 від 10.03.2025 /а.с.23-24/.
1. Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: 
1.1. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 6000 грн. 00 коп., яка складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші) . 
1.2. За даним Додатковим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику 2-й Транш у розмірі 3000 грн. 00 коп.; дата надання/видачі Кредиту (2-го Траншу) - 16/03/2025. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го Траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28XX-XXXX-9181. Днем надання Кредиту (2-го Траншу) вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця. Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику: 5355-28XX-XXXX-9181. Строк, на який надається Кредит (а саме 2-й Транш) - 183 днів з дати його надання. 
1.3. Сторони домовились, що Позичальник відповідно до даного Додаткового Договору зобов`язаний сплатити Комісію, пов`язану з наданням 2-го Траншу (частини Суми Кредиту) (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 7% від суми 2-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 210 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 2-го Траншу (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. 
Нараховується Кредитодавцем та обліковується в день видачі Траншу, сплачується згідно Графіку платежів. 
1.4. Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 420 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом.
1.7. Сторони домовились за взаємною згодою з дати укладення даного Додаткового Договору викласти пункт Договору, який встановлює розмір та порядок нарахування неустойки, в наступній редакції: “Неустойка: 90 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.” 
2. Процентна ставка, Проценти, Комісія за надання, встановлені Договором, порядок їх нарахування не змінюються даним Додатковим Договором. Базою розрахунку для нарахування Процентів є Сума Кредиту (усіх наданих Траншів), яка надана та не повернута Позичальником Кредитодавцю. При цьому надання Траншу не змінює процентну ставку, яка застосовується у тому черговому періоді, в якому надається Транш, і Проценти у відповідному черговому періоді рахуються шляхом множення залишку Суми Кредиту (усіх наданих Траншів) на процентну ставку відповідного чергового періоду, у якому надається Транш, яка у цьому черговому періоді є однаковою як до, так і після надання Траншу.
На підтвердження переказу відповідачу кредитних коштів позивачем до позову долучено повідомлення ТОВ«УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про успішне перераховання коштів на суму 3000,00 грн. на платіжну картку клієнта 5355280038719181, призначення платежу: Видача за договором кредиту №10.03.2025-100002305 /а.с.25/.
Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором Позичальник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 має заборгованість за кредитним договором № 10.03.2025-100002305 від 10.03.2025 у сумі 18900 грн. , яка складається із:
-основного боргу у розмірі 6000 грн.;
-процентів у розмірі 8640 грн.;
-комісії за надання у розмірі 420 грн.;
-комісії за обслуговування у розмірі 840 грн.;
-неустойки у розмірі 3000 грн.
Проценти по кредиту нараховані за період з 10.03.2025 по 14.09.2025 /а.с.26/.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Отже, факт укладення кредитного договору, а також отримання відповідачем кредитних коштів підтверджено матеріалами справи. 
Крім того, відповідач не заперечував вказаного факту.
Отже, враховуючи, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору та факт видачі кредитних коштів відповідачу, відповідач вказаний факт не заперечував, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 6000,00 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується заборгованості за відсотками, суд зазначає про таке.
Згідно з умовами кредитного договору, строк кредитування становить 360 днів, тобто з 10.03.2025 по 14.09.2025.
До позовної заяви представник позивача долучив розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відсотки нараховані за період з 10.03.2025 по 14.09.2025, тобто в межах строку кредитування.
Відповідно до умов кредитування, відсотки нараховувалися протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом; протягом чергових періодів, наступних за першими 5 черговими періодами була застосована процентна ставка у розмірі 0,5 %.
Згідно з графіком платежів, черговий період складає 21 день, 5 чергових періодів становить 105 днів.
Так, за період з 10.03.2025 по 15.03.2025 заборгованість за відсотками складає 180,00 грн. (3000 х 1 % х 6 днів);
за період з 16.03.2025 (дата укладення додаткового договору) по 22.06.2025 заборгованість за відсотками складає 900,00 грн. (6000 х 1 % х 99 днів);
Всього за 5 чергових періодів, тобто 105 днів, заборгованість за відсотками складає 6120,00 грн.
За період з 23.06.2025 по 14.09.2025 заборгованість за відсотками складає 2520,00 грн. (6000 х 0,5 % х 84 дні).
Отже, за період кредитування, що становить 189 днів, заборгованість за відсотками складає 8640,00 грн.
Суд звертає увагу, що 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення, зокрема, до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, розмір відсотків, вказаний у кредитному договорі, повністю відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням обмежень, передбачених Законом України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що набрав чинності 24 грудня 2023 року (максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: 2,5 % до 21 квітня 2024 року включно; 1,5 % з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року включно, 1% з 20 серпня 2024 року).
За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків у сумі 8640,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо посилань представника відповідача на той факт, що при ухваленні рішення суд має врахувати стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище, то суд зазначає, що підписуючи кредитний договір, відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати, отже такі обставини, як стан здоров`я, фінасове становище відповідача суд не може врахувати при визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відсотки нараховані в межах строку кредитування, на підставі ст. 1048 ЦК України, а не на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, тому твердження представника відповідача про те, що відповідач звільняється від сплати процентів на підставі п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України суд також не бере до уваги. 

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі 14 640 (6000+8640).

Щодо стягнення комісії, суд зазначає про таке.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»
Враховуючи викладене, заборгованість за комісією не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення неустойки, суд зазначає про таке.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Суд не може погодитися з аргументами представника позивача про те, що норми ЦК України в питанні нарахування пені є загальними та поступаються в пріоритеті застосування нормам спеціального законодавства ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц.
Водночас, як зазначає позивач у даній справі, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Із системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказує позивач, так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
З огляду на зазначене, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення неустойки у суду відсутні.

Враховуючи, що позов задоволено частково, а саме на 77 % (14640 х 100% / 18900), суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1865,25 грн. (77% х 2422,4).
На підставі приведеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за Кредитним договором № 10.03.2025-100002305 від 10.03.2025 у розмірі 14 640 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок), судовий збір у сумі 1 865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять гривень 25 копійок), а всього – 16 505 (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ять гривень 25 копійок).
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне рішення складено 21.07.2026.

Суддя