САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 726/1538/26 
Провадження №2/726/552/26 
Категорія 40 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №808707813 від 21.03.2021 року 
ВСТАНОВИВ :
У проваджені Садгірського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення заборгованості до відповідачки ОСОБА_1 .
Представник позивача у позовній заяві зазначив, що 21.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 808707813 на суму 2 500,00 гривень.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9M8V6.
Відповідно до п.1 Договору №808707813 від 21.03.2021 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що предметом договору є грошові кошти у розмірі 2500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності.
Пунктом 1.2 визначено, що кредит надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником.
Пунктом 1.3 сторони погодили, що встановлений в п.1.2 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
1.4 Договору визначено, що за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
1.4.1 виключно на період строку визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійcнюються щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 178,85 процентів річних, що становить 0,49 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;
1.4.2 за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 443,91 процентів річних, що становить 1,22 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Пунктом 1.4.3 сторонами погоджено, що у випадку користування Кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовується правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів у день від суми кредиту.
25.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю « МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду до Договору №808707813 від 21.032021 року відповідно до умов якої сторони погодили збільшити суму кредиту на суму 19500 гривень, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 22 000,00 гривень.
У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань по виконанню умов договору у відповідачки утворилась заборгованість на загальну суму 43 363,12 гривень, яка складається з:
- 11 078,12 гривень – заборгованість по тілу кредиту;
- 32 285,00 гривень – заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом;
- 0,00 гривень – заборгованість за штрафними санкціями.
28.11.2018 року між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання умов Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги №138 від 15.06.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача.
05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №0580820-01. 
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК«ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання умов Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №9 від 30.05.2023 року, відповідно до якого ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача.
11.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір Факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 
Відповідно до Реєстру боржників №Б/Н від 14.07.2025 року за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43 363,12 гривень.
Факт переходу прав вимоги за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі боржників Б/Н від 14.07.2025 року до позивача підтверджується Актом прийому – передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу 3.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ:42986956) заборгованість за Кредитним договором №808707813 від 21.03.2021 року у розмірі 43 363,12 гривень.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « ЕЙС» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ:42986956) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2662,40 гривень та витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.
Представник відповідачки ОСОБА_2 спрямував до суду відзив на позов, в якому зазначив, що відповідачка категорично заперечує факту реєстрації в ІТС ТОВ «МАНІВЕО», заперечу створення особистого кабінету позичальника, заперечує подання будь – якої заяви на отримання кредиту, а також заперечує отримання на свій мобільний телефон SMS- повідомлення з одноразовим ідентифікатором та його введення на веб – сайті кредитора. Відповідно, відповідачка ніколи не виражала своєї волі на укладення спірного правочину.
Звертає увагу суду на те, що позивач долучив до позовної заяви виключно паперові аркуші, де надруковано текст, який називає Договором №808707813. На цих аркушах відсутні будь – які графічні відображення накладення КЕП чи УЕП. Такі паперові роздруківки сформовані в односторонньому порядку представником позивача.
Зазначає, що позивач не надав суду належного чи допустимого первинного фінансового документу, який б підтвердив фактичний переказ коштів на банківську карту відповідача, оскільки платіжне доручення без відмітки банківської установи про проведення платежу не має жодної юридичної сили і є лише наміром здійснити переказ, а не його здійснення. 
Позивач здійснив розрахунок заборгованості з грубим порушенням вказаної правової позиції ВП ВС, штучно збільшивши суму боргу шляхом незаконного нарахування договірних відсотків за періоди, що значно виходять за межі погодженого строку ( 20-30 днів). 
Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача спрямував до суду пояснення на відзив, в якому зазначив, що відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно – телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою укладення електронного договору, позичальник заходить на сайт, який надає доступ до інформаційно – телекомунікаційної системи Товариства або в мобільний додаток Товариства або в програмне забезпечення партнерів Товариства, який забезпечує обмін інформації з ІТС Товариства по захищеним каналам зв`язку, та у вбудованому калькуляторі вибирає бажану суму грошових коштів, яку він бажає отримати в кредит, та бажаний строк кредитування.
При заповненні Заявки на кредит відповідачка особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.
Звертає увагу суду, щодо накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод – матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписання електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера і штрихкоду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору позичальника. Зазначений QRкод – матричний код знаходиться на графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору №808707813 від 21.03.2021 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відповідачка частково виконала зобов`язання за Кредитним договором, а саме:
05.04.2021 року - в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у загальному розмірі 3500,00 гривень;
06.04.2021 року - в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у загальному розмірі 2 100,00 гривень;
10.04.2021 року – в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у загальному розмірі 2 000,00 гривень;
11.04.2021 року - в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у загальному розмірі 5 196,00 гривень.
Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача про надання кредиту.
Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 22 000,00 гривень на картковий рахунок відповідачки.
ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг, а тому Товариство ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для подальшого їх зарахування на рахунок отримувача. Надані платіжні інструкції містять підпис та печатку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».
Щодо Реєстрів прав вимог на підтвердження набуття позивачем прав вимог до відповідачки зазначає, що надані витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, №05/0820-01 від 05.08.2020 та №11/07/25-Е від 11.07.2025 підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суму заборгованості та реквізити сторін. 
Зазначає, що твердження відповідача на недоведеність переходу права вимоги у зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу є нікчемними, оскільки факт переходу прав вимоги підтверджується підписанням відповідного реєстру боржників, як це прямо передбачено умовами зазначеного договору. Однак, позивач додав до матеріалів позовної заяви копії платіжних інструкцій, що підтверджують проведення оплати та набуття права вимоги.
Представник позивача звертає увагу суду на те, що всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умовами Кредитного договору.
Представник відповідача спрямував до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що оскільки позивач відмовляється надати оригінали електронних доказів, а подані ним паперові роздруківки категорично оспорюються відповідачем, оскільки вони є недопустимим доказом.
Позивач, не маючи банківської виписки, що підтверджує переказ коштів на рахунок ідентифікованої особи ( відповідачки), не довів факту видачі позики.
Вважає, що позивачем не доведено свій статус належного кредитора, щодо відповідачки, що є підставою для відмовити у дозволенні позовних вимог.
Зазначає, що позивач у позовній заяві та своєму розрахунку вказує, що нарахував 32 285, 00 гривень саме як «заборгованість по відсотками за користування кредитом», нараховуючи їх не лише за початкові 20 днів, а за весь наступний час після спливу строку кредитування.
Твердження позивача про «часткові погашення» не підтверджено жодним належним доказом, оскільки доказом, що саме ОСОБА_1 здійснила оплату, може бути виключно банківська квитанція, касовий чек або платіжне доручення банку – платника, у якому ідентифіковано платника і цей документ повинен містити банківську відмітку про проведення платежу.
Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача спрямував до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що доказом накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є Довідка щодо дій позичальника в Інформаційно – телекомунікаційній системі. У цій довідці зафіксовано персональні дані позичальника, надані ним самостійно під час заповнення заявки на отримання грошових коштів. 
Надане платіжне доручення на підтвердження видачі коштів, є дійсний і законним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства та містить усі необхідні реквізити, передбачені для електронних розрахункових документів. 
Зазначає що при переході прав вимог кожна із сторін Договорів факторингу на всіх етапах переходу прав вимог дотримувалася вимог цивільного законодавства та спеціальних норм законодавства про фінансові послуги. Істотні умови договорів факторингу зазначені у тексті договорів та деталізовані у Реєстрі прав вимоги до них, які є невід`ємними частинами, що свідчить про належність та законність укладених правочинів. 
Часткове виконання зобов`язання за кредитним договором відповідачкою підтверджується розрахунком заборгованості в частині здійснених оплат, який відображає фактичне виконання позичальником грошових зобов`язань, а також довідкою щодо дій позичальника в інформаційно – телекомунікаційній системі кредитодавця.
Із зазначеної довідки вбачається, що позичальником вчинялися дії в системі, які за своїм змістом та функціональним призначенням спрямовані на продовження дисконтного періоду, що, у свою чергу, свідчить про обізнаність з умовами кредитування та фактичне користування умовами щодо продовження дисконтного періоду.
Виходячи з умов Договору, нарахування відповідачці процентів за користування кредитом поза межами встановленого Кредитним договором строку кредитування є погодження сторонами мірою відповідальності за порушення відповідачем строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі.
Додатковими поясненнями представник відповідача звертає увагу суду на те, що окрім недоведеності факту укладення електронного договору та спростування «часткового погашення», матеріали справи місять критичні дефекти, що вказують на нереальність самого кредиту та нікчемність переходу прав вимоги до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС».
Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Додатковими пояснення у справі представник позивача звертає увагу суду на те, що положенням договору узгоджуються з чинним законодавством України, умови нарахування відповідають передбаченим договором, а сам договір був укладений добровільно, з дотриманням приписів добросовісності.
Заперечуючи факт здійснення платежів погашення заборгованості, водночас не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх тверджень. Зокрема, матеріали справи не містять звернення відповідачки до правоохоронних органів із заявами про шахрайські дії третіх осіб, несанкціоноване використання персональних даних або здійснення будь – яких платежів від її імені невстановленими особами.
Представник позивача спрямував до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи та просив позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 спрямував до суду заяву про розгляд справи без їх участі та просив відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі наданих ним письмових пояснень.
Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, дійшов таких висновків.
21.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 808707813 на суму 2 500,00 гривень.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9M8V6.
Відповідно до п.1 Договору №808707813 від 21.03.2021 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що предметом договору є грошові кошти у розмірі 2500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності.
Пунктом 1.2 визначено, що кредит надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником.
Пунктом 1.3 сторони погодили, що встановлений в п.1.2 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
1.4 Договору визначено, що за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
1.4.1 виключно на період строку визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійcнюються щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 178,85 процентів річних, що становить 0,49 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;
1.4.2 за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 443,91 процентів річних, що становить 1,22 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Пунктом 1.4.3 сторонами погоджено, що у випадку користування Кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовується правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів у день від суми кредиту.
25.03.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю « МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду до Договору №808707813 від 21.032021 року відповідно до умов якої сторони погодили збільшити суму кредиту на суму 19500 гривень, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 22 000,00 гривень.
У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань по виконанню умов договору у відповідачки утворилась заборгованість на загальну суму 43 363,12 гривень, яка складається з:
- 11 078,12 гривень – заборгованість по тілу кредиту;
- 32 285,00 гривень – заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом;
- 0,00 гривень – заборгованість за штрафними санкціями.
Часткове виконання зобов`язання за кредитним договором відповідачкою підтверджується розрахунком заборгованості в частині здійснених оплат, який відображає фактичне виконання позичальником грошових зобов`язань, а також довідкою щодо дій позичальника в інформаційно – телекомунікаційній системі кредитодавця.
28.11.2018 року між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання умов Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги №138 від 15.06.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача.
05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №0580820-01. 
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК«ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання умов Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №9 від 30.05.2023 року, відповідно до якого ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача.
11.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір Факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошових вимоги до відповідача за Кредитним договором. 
Відповідно до Реєстру боржників №Б/Н від 14.07.2025 року за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43 363,12 гривень.
Факт переходу прав вимоги за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі боржників Б/Н від 14.07.2025 року до позивача підтверджується Актом прийому – передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу 3.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11Закону України від 3вересня 2015року №675-VIII«Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
У постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 висловлено правову позицію про те, що, відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Частиною першою статті 1054ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 викладено правовий висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право, - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17).
Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством
Відповідно до статті 12 цього перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.
Договір № 808707813 від 21.03.2021 року підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV9M8V6.
Зазначений договір не визнаний судом недійсними, тому в силу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.
З урахуванням викладеного укладення договору, наявність електронного підпису підтверджує волю сторін, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Отже, зібрані докази вказують на те, що ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали договорів №808707813 та додаткову угоду від 25.03.2021 року, відповідно до яких відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 2500,00 гривень та 19 500,00 гривень, що підтверджується довідкою про перерахування на електронний платіжний засіб споживача 5169-36XX-XXXX-6458..
Таким чином, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. При цьому, відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором про надання кредиту, а саме в розмірі 12 796,00 грн., що відображено в розрахунку заборгованості за кредитом, що свідчить про її обізнаність взятих на себе зобов`язань, оскільки позичальником вчинялися дії в системі, які за своїм змістом та функціональним призначенням спрямовані на продовження дисконтного періоду, що, у свою чергу, свідчить про обізнаність з умовами кредитування та фактичне користування умовами щодо продовження дисконтного періоду, а тому суд виснує, що відсотки за користування кредитом нараховані відповідно до визначених сторонами умов договору.
Відповідачкою та її представником не надано суду підтвердження на їх заперечення факту здійснення платежів погашення заборгованості, а також матеріали справи не містять звернення відповідачки до правоохоронних органів із заявами про шахрайські дії третіх осіб, несанкціоноване використання персональних даних або здійснення будь – яких платежів від її імені невстановленими особами.
ТОВ «Споживчий центр» надало розрахунок заборгованості за договором, який відповідає умовам укладеного договору та підтверджує розмір заборгованості, в тому числі за процентами, нарахованими в межах строку кредитування та комісією.
Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований наданими доказами.
Водночас, представник відповідача не надав виписки з особового рахунку за картковим 5169-36XX-XXXX-6458 на спростування обставин отримання кредиту в сумі 19 500,00 гривень та 2 500,00 гривень.
Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо того, що в даній справі не доведено належним чином факту укладення кредитного договору та перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 2500,00 гривень та 19 500,00 гривень, оскільки таке спростовується наданими суду доказами, а укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
А також, посилання представника позивача, що паперова копія електронного доказу не вважаться письмовим доказом та відсутність у договорові накладення графічного відображення КЕП чи УЕП, суд провівши аналіз матеріалів справи виснує, що доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QR-код - матричний код, який містить інформацію щодо підписання електронного договору, що знаходиться на графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору №8087007813 від 21.03.2021 року.
Отже, відповідачкою не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок.
Щодо твердження представника відповідача про недоведеність позивачем набуття ним прав вимог до відповідачки.
Надані Позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020 та № 11/07/25-E від 11.07.2025 підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін.
У контексті статей 512 та 1077 ЦК України, перехід права вимоги може підтверджуватися документами, які належним чином фіксують факт укладення договору факторингу та передачі прав. Це можуть бути засвідчені копії витягів, електронні документи або документи, підписані обома сторонами договору. Законодавець не встановлює вичерпного переліку чи форми таких документів, що вказує на необхідність їх оцінки з точки зору загальних критеріїв допустимості та належності, передбачених ЦПК України. 
З матеріалів справи вбачається, що подані витяги з реєстрів прав вимоги за договором факторингу відповідають вимогам, встановленим законодавством України.
Скан-копія витягу з реєстру прав вимоги № 138 від 15.06.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, скан-копія витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та скан-копії Витягу з Реєстру Боржників до договору № 11/07/25-E від 11.07.2025 , оформлені у фізичній формі, вони мають усі необхідні реквізити, а саме: назву, форму, погоджену сторонами, підписи сторін та основну інформацію, яка чітко підтверджує факт переходу права вимоги за кредитними договорами. 
Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України, перехід права вимоги має бути підтверджений належними доказами, але конкретної форми витягів з реєстрів у законодавстві не встановлено. Законодавець лише вимагає, щоб передані документи підтверджували зміст зобов`язання та факт переходу права вимоги, що у даному випадку забезпечено.
Важливо зазначити, що витяги з реєстрів боржників (прав вимог) формуються безпосередньо клієнтом та фактором, тобто сторонами договору факторингу. Позивач, як новий кредитор, не має впливу на їх форму чи вигляд, а також доступу до повного реєстру. Його роль обмежується отриманням документів, які передаються йому у зв`язку з виконанням договору факторингу. 
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, договір факторингу є двостороннім правочином, який передбачає перехід права вимоги від первісного кредитора до нового, і всі документи, що супроводжують цей процес, можуть мати індивідуальну форму, визначену за домовленістю між сторонами.
Таким чином, подані витяги з реєстрів відповідають загальним вимогам належності та допустимості доказів, передбаченим статтями 76 та 77 ЦПК України.
Отже, право вимоги за Кредитним договором № 808707813 від 21.03.2021 передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, який оформлений належним чином.
Щодо оплати за договором факторингу
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.
Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватись , зокрема внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу; б) дарування; в)факторингу,- постанова Верховного суду від 07.10.2018 по справі №243/11704/15-ц.
Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України).
З огляду на умови Договору факторингу, відповідно до яких визначено, що у випадку відсутності фінансування, Договори факторингу було б розірвано в односторонньому порядку кожним із Клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, що чинні до сьогодні.
Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та Акту прийому-передачі реєстру позивач належним чином довів факт переходу права вимоги.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, тому факт підписання реєстру означає, що сторони погодили перехід права вимоги незалежно від подальших платежів.
Таким чином твердження Відповідача на недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу є нікчемними. Враховуючи наведене, Позивач дійсно підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи, а також він надав суду копії платіжних інструкцій, що підтверджують проведення оплати за набуття права грошової вимоги за Договорами факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та № 11/07/25-E від 11.07.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачку.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмо
Відповідно до постанов Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Дослідивши договір про надання правової (правничої) допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, що вказані документи свідчать про оплату позивачем гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги на суму 7 000 гривень, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, 
ВИРІШИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №808707813 від 21.03.2021 року - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ:42986956) заборгованість за Кредитним договором №808707813 від 21.03.2021 року у розмірі 43 363,12 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « ЕЙС» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ:42986956) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2662,40 гривень .
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « ЕЙС» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ:42986956) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти з дня отримання копії цього рішення. 
Головуючий суддя 	І. Г. Проскурняк