Справа № 555/967/26
Номер провадження 2/555/793/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15 вересня 2026 року м.Березне
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Собчука А.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Стасюк І.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Березне цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу, який, за твердженням позивача, виник у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку повернути грошові кошти, передані йому у позику на підставі усної домовленості сторін у період з 08 грудня 2025 року по 10 січня 2026 року.
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 58 234 грн 20 коп. та понесені ним судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута усна домовленість про надання останньому грошових коштів із обов`язком їх подальшого повернення. За твердженням позивача, умови передачі та повернення коштів узгоджувалися, зокрема, за допомогою листування у месенджері Viber.
На виконання домовленості відповідачу ОСОБА_2 було передано грошові кошти на загальну суму 80 010 грн 00 коп. чотирма платежами: 10 000 грн 00 коп. - 08 грудня 2025 року; 15 000 грн 00 коп. - 07 січня 2026 року; 5 010 грн 00 коп. - 09 січня 2026 року; 50 000 грн 00 коп. - 10 січня 2026 року.
Частину коштів, а саме 10 000 грн 00 коп., 15 000 грн 00 коп. та 50 000 грн 00 коп., за дорученням та в інтересах позивача ОСОБА_1 на банківський рахунок відповідача ОСОБА_2 перерахували відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а 5 010 грн 00 коп. позивач ОСОБА_1 перерахував особисто.
Позивач ОСОБА_1 також зазначив, що сторони погодили часткове погашення боргу шляхом зарахування вартості послуг, наданих відповідачем ОСОБА_2 позивачу: 04 січня 2026 року - послуг з доставки особистих речей вартістю 110 євро, що за застосованим сторонами курсом становило 5 449 грн 40 коп., та 01 березня 2026 року - послуг з перевезення родичів вартістю 320 євро, що становило 16 326 грн 40 коп. Загалом у рахунок погашення боргу позивачем зараховано 21 775 грн 80 коп.
Таким чином, за розрахунком позивача, залишок неповернутих коштів становить 58 234 грн 20 коп. (80 010 грн 00 коп. - 21 775 грн 80 коп.). Позивач зазначив, що, незважаючи на звернення щодо повернення боргу, відповідач залишок заборгованості не сплатив.
Позивач та його представник, адвокат Касянчук Сергій Вікторович у судове засідання не з`явилися. Клопотанням про стягнення судових витрат, сформованим у системі «Електронний суд» 15 вересня 2026 року, адвокат позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача і його представника.
Відповідач ОСОБА_2 15 вересня 2026 року через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечував.
Оскільки всі учасники справи просили розглянути справу за їх відсутності, суд відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України розглянув справу за наявними матеріалами. 
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що у період з 08 грудня 2025 року по 10 січня 2026 року на банківську картку № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_2 , були здійснені чотири перекази на загальну суму 80 010 грн 00 коп.
Квитанцією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № TTA9-786C-T0C6-MC17 від 08 грудня 2025 року підтверджено переказ ОСОБА_3 на користь одержувача « ОСОБА_5 » на платіжну картку № НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 10 000 грн 00 коп.; дата та час операції - 08 грудня 2025 року о 08 год. 21 хв.; призначення платежу - «Переказ особистих коштів».
Квитанцією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № EX93-MM8T-PE46-519A від 07 січня 2026 року підтверджено переказ ОСОБА_3 на користь одержувача « ОСОБА_5 » на платіжну картку № НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 15 000 грн 00 коп.; дата та час операції - 07 січня 2026 року о 12 год. 41 хв.; призначення платежу - «Переказ особистих коштів».
Квитанцією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № 1B6M-PB33-12AP-24X5 від 09 січня 2026 року підтверджено переказ ОСОБА_1 на користь одержувача « ОСОБА_5 » на платіжну картку № НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 5 010 грн 00 коп.; дата та час операції - 09 січня 2026 року о 18 год. 16 хв.; призначення платежу - «Переказ особистих коштів».
Квитанцією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № E7CC-795B-0E7E-0PKP від 10 січня 2026 року підтверджено переказ ОСОБА_4 на користь одержувача « ОСОБА_5 » на платіжну картку № НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 50 000 грн 00 коп.; дата та час операції - 10 січня 2026 року о 13 год. 16 хв.; призначення платежу - «Переказ особистих коштів».
Листом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-33811 від 04 серпня 2026 року, на виконання ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 20 липня 2026 року, підтверджено, що на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , а номер телефону НОМЕР_3 був фінансовим номером за цією карткою у період з 08 грудня 2025 року по 10 січня 2026 року.
АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» рух коштів по картці від 03 вересня 2026 року, за рахунком ОСОБА_3 № НОМЕР_4 та карткою № НОМЕР_5 підтверджено операції 08 грудня 2025 року о 08 год. 21 хв. на суму 10 000 грн 00 коп. та 07 січня 2026 року о 12 год. 41 хв. на суму 15 000 грн 00 коп. на користь « ОСОБА_5 ».
До матеріалів справи також долучено письмові пояснення ОСОБА_3 від 02 вересня 2026 року.
У цих поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що їй відомі обставини передання позивачем ОСОБА_1 грошових коштів відповідачу ОСОБА_2 . На прохання ОСОБА_1 вона зі свого банківського рахунку здійснила два перекази грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_2 : 08 грудня 2025 року - у розмірі 10 000 грн 00 коп. та 07 січня 2026 року - у розмірі 15 000 грн 00 коп.
ОСОБА_3 пояснила, що зазначені кошти були передані ОСОБА_2 в борг саме ОСОБА_1 та мали бути повернуті останньому. Між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 будь-яких домовленостей щодо надання коштів у позику не існувало; грошові кошти вона самостійно відповідачу в борг не надавала, а банківські перекази здійснила зі свого рахунку на прохання ОСОБА_1 . Після здійснення переказів позивач компенсував їй відповідні витрати, у зв`язку з чим самостійних майнових вимог до ОСОБА_2 вона не має.
Відомості про особу ОСОБА_3 підтверджуються карткою платника податків від 09 липня 2026 року, а також копією паспорта громадянина України, виданого 04 вересня 2015 року Баранівським РС УДМС України в Житомирській області; серія та номер паспорта на наданій до суду копії не піддаються достовірному прочитанню.
Крім того, документом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» рух коштів по картці від 03.09.2026р. встановлено, що клієнтом банку є ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , власник рахунку № НОМЕР_4 та платіжної картки № НОМЕР_5 . Цим же банківським документом підтверджено операції 08 грудня 2025 року о 08 год. 21 хв. на суму 10 000 грн 00 коп. та 07 січня 2026 року о 12 год. 41 хв. на суму 15 000 грн 00 коп. на користь одержувача « ОСОБА_5 ». 
Документом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» рух коштів по картці від 02 вересня 2026 року, за рахунком ОСОБА_4 № НОМЕР_7 та карткою № НОМЕР_8 підтверджено операцію 10 січня 2026 року о 13 год. 16 хв. на суму 50 000 грн 00 коп. на користь « ОСОБА_5 ».
До матеріалів справи також долучено письмові пояснення ОСОБА_4 від 02 вересня 2026 року.
У цих поясненнях ОСОБА_4 зазначив, що йому відомі обставини передання ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_2 10 січня 2026 року на прохання ОСОБА_1 він зі свого банківського рахунку здійснив переказ грошових коштів у розмірі 50 000 грн 00 коп. на банківський рахунок ОСОБА_2 .
ОСОБА_4 пояснив, що зазначений переказ здійснено ним на прохання та в інтересах ОСОБА_1 , а кошти фактично були передані ОСОБА_2 в борг саме позивачем із домовленістю про їх подальше повернення ОСОБА_1 . Між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 окремих домовленостей щодо позики не існувало. Після здійснення банківського переказу ОСОБА_1 повернув ОСОБА_4 кошти, які були перераховані відповідачу, тому самостійних майнових вимог до ОСОБА_2 ОСОБА_4 не має.
Особу ОСОБА_4 підтверджено копією паспорта громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_9 , виданого 12 серпня 2021 року органом 0538, та відомостями про РНОКПП НОМЕР_10 .
Документом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» рух коштів по картці від 02.09.2026р. встановлено, що клієнтом банку є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , власник рахунку № НОМЕР_7 та платіжної картки № НОМЕР_8 . Цим же банківським документом підтверджено операцію 10 січня 2026 року о 13 год. 16 хв. на суму 50 000 грн 00 коп. на користь одержувача « ОСОБА_5 ». 
Клопотанням про долучення доказів, сформованим у системі «Електронний суд» 14 вересня 2026 року, представник позивача адвокат Касянчук С.В. просив долучити до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , документи, що посвідчують їх особу та РНОКПП, а також банківські документи щодо руху коштів.
Окремо суд оцінює письмові пояснення ОСОБА_3 від 02 вересня 2026 року, та письмові пояснення ОСОБА_4 від 02 вересня 2026 року.
Такі письмові пояснення не є показаннями свідків у процесуальному розумінні статей 90, 91 ЦПК України, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не викликалися до суду і не допитувалися судом як свідки у судовому засіданні з дотриманням установленого законом процесуального порядку.
Разом із тим, відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а частиною першою статті 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 
З огляду на це зазначені письмові пояснення як документи, в яких зафіксовано відомості про конкретні обставини здійснення грошових переказів, можуть бути досліджені та оцінені судом саме як письмові докази, але не як самостійні процесуальні показання свідків.
Суд ураховує, що відомості, викладені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , стосуються обставин, які вони сприймали безпосередньо, оскільки саме з належних їм банківських рахунків здійснювалися відповідні перекази на платіжну картку відповідача. Письмові пояснення є послідовними та взаємоузгодженими в частині того, що перекази виконувалися на прохання та в інтересах позивача ОСОБА_1 , при цьому зазначені особи не вказують на існування власних позикових правовідносин із ОСОБА_2 та не заявляють до нього самостійних майнових вимог.
Зміст письмових пояснень у частині дат, сум та напрямку платежів об`єктивно підтверджується незалежними банківськими документами: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» рух коштів по картці від 03.09.2026р. щодо рахунку ОСОБА_3 , АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» рух коштів по картці від 02.09.2026р., щодо рахунку ОСОБА_4 , а також квитанціями АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № TTA9-786C-T0C6-MC17 від 08 грудня 2025 року, № EX93-MM8T-PE46-519A від 07 січня 2026 року та № E7CC-795B-0E7E-0PKP від 10 січня 2026 року.
Крім того, викладені у письмових поясненнях відомості узгоджуються з листом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-33811 від 04 серпня 2026 року, яким підтверджено, що платіжна картка № НОМЕР_1 , на яку здійснювалися спірні перекази, емітована на ім`я ОСОБА_2 , а номер телефону НОМЕР_3 був фінансовим номером за цією карткою у відповідний період.
За таких обставин суд бере письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до уваги саме як письмові докази у взаємному зв`язку та сукупності з іншими належними і допустимими доказами у справі, насамперед банківськими документами, які безпосередньо підтверджують факт, дату, розмір і напрямок відповідних грошових переказів, а не як самостійні процесуальні показання свідків.
Із розрахунку, наведеного позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві вбачається, що загальна сума переданих відповідачу ОСОБА_2 коштів становила 80 010 грн 00 коп. Водночас у рахунок погашення боргу позивач зарахував вартість наданих відповідачем послуг: 5 449 грн 40 коп. за доставку особистих речей 04 січня 2026 року та 16 326 грн 40 коп. за перевезення родичів 01 березня 2026 року, усього 21 775 грн 80 коп. Після такого зарахування залишок боргу визначено у розмірі 58 234 грн 20 коп.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів або таку саму кількість речей того самого роду та такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.
Частиною першою статті 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Разом із тим відповідно до статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, установлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами; рішення суду не може ґрунтуватися виключно на показаннях свідків.
Факт передачі коштів підтверджується банківськими квитанціями, виписками про рух коштів, листом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-33811 від 04 серпня 2026 року про належність платіжної картки відповідачу ОСОБА_2 , а також електронним листуванням сторін у месенджері Viber, копію якого долучено до позовної заяви як електронний доказ. Письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд оцінив лише як письмові докази в сукупності з указаними об`єктивними банківськими документами. Крім того, відповідач письмово визнав заявлені до нього позовні вимоги у повному обсязі.
Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що визнання ОСОБА_2 позову є недобровільним, суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 
Навпаки, визнання відповідачем ОСОБА_2 позову узгоджується з сукупністю об`єктивних банківських документів, що підтверджують надходження коштів на належну йому платіжну картку, та з розрахунком залишку боргу, який відповідач не заперечив.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 
За відсутності іншого доведеного розміру невиконаного зобов`язання та з урахуванням повного визнання відповідачем розрахованого позивачем залишку боргу суд доходить висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 58 234 грн 20 коп.
Щодо судового збору суд зазначає таке.
При зверненні до суду позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1 331 грн 20 коп., що підтверджується Квитанцією про сплату № 2782-3462-3975-2437 від 28 квітня 2026 року.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягає стягненню 1 331 грн 20 коп. судового збору.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
15 вересня 2026 року представник позивача адвокат Касянчук С.В. подав через систему «Електронний суд» клопотання про стягнення судових витрат від 15 вересня 2026 року, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження заявлених витрат подано договір про надання правової допомоги від 16 червня 2026 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ПРІМУС ПАРТНЕРС», за умовами якого адвокатське об`єднання зобов`язалося здійснювати правовий супровід цивільної справи про стягнення боргу та представництво інтересів клієнта, а вартість правової допомоги визначено у фіксованому розмірі 20 000 грн 00 коп.
Актом приймання-передачі наданих послуг від 14 вересня 2026 року, складеним між позивачем та адвокатом Касянчуком С.В., зазначено про надання таких послуг, загальну вартість цих послуг визначено у сумі 20 000 грн 00 коп.
Платіжною інструкцією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № 7A1A-K018-A899-1TET від 15 вересня 2026 року підтверджено фактичне перерахування ОСОБА_1 на рахунок адвокатського об`єднання «ПРІМУС ПАРТНЕРС» грошових коштів у розмірі 20 000 грн 00 коп. з призначенням платежу «надання юридичних послуг». Суд звертає увагу, що акт від 14 вересня 2026 року містить формулювання про повну оплату послуг уже на дату його складення, тоді як банківський документ підтверджує фактичне перерахування коштів наступного дня - 15 вересня 2026 року. Однак станом на час вирішення питання про судові витрати факт сплати 20 000 грн 00 коп. підтверджений належним платіжним документом.
Частинами першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу розмір витрат визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт і їх вартості.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. За частиною п`ятою цієї статті зменшення таких витрат з мотивів їх неспівмірності здійснюється за клопотанням іншої сторони. У цій справі відповідач окремого клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не подавав.
Водночас частина третя статті 141 ЦПК України зобов`язує суд при розподілі судових витрат оцінити, чи пов`язані вони з розглядом справи та чи є їх розмір обґрунтованим і пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 квітня 2026 року у справі № 751/9914/24 (провадження № 61-14764св25) роз`яснено, що незалежно від наявності клопотання іншої сторони суд має право застосувати критерії частини третьої статті 141 ЦПК України і не присуджувати стороні всі витрати на правничу допомогу або присудити їх частково, якщо заявлений до компенсації розмір не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності.
Оцінюючи заявлені 20 000 грн 00 коп. саме як суму, що має бути покладена на іншу сторону, суд ураховує, що ціна позову становить 58 234 грн 20 коп., а заявлена сума правничої допомоги складає понад третину ціни позову. Спір не характеризується винятковою правовою складністю, стосується одного грошового зобов`язання та факту передачі коштів, а основний обсяг доказування сформований банківськими документами. 
Водночас суд ураховує, що представником здійснювався аналіз матеріалів справи, підготовка та подання процесуальних документів, збір додаткових доказів, зокрема письмових пояснень осіб та банківських документів, що потребувало певного обсягу професійної роботи.
Акт від 14 вересня 2026 року не містить відомостей про кількість витрачених адвокатом годин або окрему вартість кожної виконаної дії, а гонорар визначено фіксованою сумою. Представник позивача в судове засідання, у якому справа вирішена по суті, не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності; відповідач, своєю чергою, повністю визнав позовні вимоги, у зв`язку з чим між сторонами на час вирішення справи був відсутній спір щодо фактичного розміру основної заборгованості.
За таких обставин, виходячи з критеріїв реальності, необхідності, розумності та пропорційності судових витрат до предмета спору, суд вважає обґрунтованим покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп., а решту фактично сплаченого позивачем гонорару залишити за позивачем. Такий висновок не є зменшенням витрат за частиною п`ятою статті 137 ЦПК України з мотивів неспівмірності за клопотанням сторони, а є результатом застосування судом правил розподілу судових витрат та критеріїв частини третьої статті 141 ЦПК України.
Отже, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає задоволенню у повному обсязі: з відповідача на користь позивача слід стягнути 58 234 грн 20 коп. основного боргу, 1 331 грн 20 коп. судового збору та 10 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. 
Інших фактичних даних, які мають значення для справи, судом не встановлено.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 76-82, 133, 137, 141, 142, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, статтями 16, 218, 525, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 58 234 (п`ятдесят вісім тисяч двісті тридцять чотири) грн 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , паспорт серії НОМЕР_12 , виданий 18.06.2015 року Баранівським РСУДМС України в Житомирській області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; телефон: НОМЕР_13 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; телефон: НОМЕР_3 .

Суддя А.Ю. Собчук