П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.07.2026 | Справа №607/12798/26 Провадження №3/607/3913/2026
| м. Тернопіль |

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Майки М.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 
встановила:

07.06.2026 о 04:28 в м. Тернополі, вул. Микулинецька, 40Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинене повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху (далі – ПДР).
Окрім того, 07.06.2026 о 04:28 в м. Тернополі, вул. Микулинецька, 40Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alсotest 6820 №ARHJ-0295 (повірка дійсна до 18.11.2026), що підтверджується тестом №2246 від 07.06 2026, результати огляду становлять 1,89% проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння згідний, чим порушив п. 2.9.а ПДР.
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Беручи до уваги, що у провадженні судді перебувають дві справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю, що відповідно до ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження та яким необхідно присвоїти єдиний номер.
У судовому засіданні 28.07.2026 ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Підтримав подане ним 27.07.2026 через електронну пошту суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із заміною захисника.
Захисник Майка М.Б. у судовому засіданні 31.07.2026 подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У разі притягнення особи до відповідальності, просив не застосовувати позбавлення права керування транспортним засобом та не вилучати транспортний засіб, а також розстрочити сплату штрафу на 6 місяців. Крім того, просив об`єднати справи в одне провадження. Клопотання мотивував тим, що висновки, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними та допустимими доказами, з огляду на таке: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, посвідчення водія не отримувала; відсутні докази вручення постанови за ст. 126 КУпАП, а також докази керування та підстава для зупинки; особа не погоджувалася з результатами огляду на місці зупинки; направлення на проходження огляду в лікарні на руки не вручалося; поліцейськими не було дотримано вимог інструкції щодо використання газоаналізатора; у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про підстави застосування поліцейських заходів до транспортного засобу та особи, а також підстави для проведення огляду на стан сп`яніння; відсутні докази, які б підтверджували порушення особою Правил дорожнього руху; особі не було пред`явлено сертифікат відповідності на пристрій, не роз`яснено порядок його використання та не встановлено факт вживання ароматичних напоїв перед проходженням огляду; особі не було надано відомостей щодо калібрування газоаналізатора та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а відповідні документи також відсутні в матеріалах справи; вказаний у протоколі газоаналізатор не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також не є сертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції та положень ч. 2 ст. 266 КУпАП унеможливлює його використання працівниками лікарні; огляд за допомогою приладу «Alcotest Drager» було проведено лише один раз, тоді як повторне вимірювання через 20 хвилин не було проведено; у приладі «Alcotest Drager» наявна помилка в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі; особі не були роз`яснені її права та обов`язки; відеозапис із реєстратора патрульного автомобіля є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки: у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація; відсутні докази, які б підтверджували, що наданий відеозапис є оригінальним та достовірним. 
Також захисник подав до суду скаргу в порядку ст. 267 КУпАП, у якій просив визнати результати проведеного огляду на стан сп`яніння незаконними та виключити акт огляду з числа доказів. На обґрунтування скарги навів доводи, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені у клопотанні про закриття провадження у справі.
У судовому засіданні 31.07.2026 ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав. Підтримав позицію свого захисника. Також надав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що вживав фруктовий сік, порушень Правил дорожнього руху не вчиняв, вважає наданий відеозапис змонтованим, із результатами огляду на стан сп`яніння не погоджувався, вказав на відсутність доказів керування ним транспортним засобом, а також зазначив, що направлення на проходження огляду в лікарні йому на руки не надали, посвідчення водія ніколи не отримував, транспортний засіб йому не належить.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника, ознайомившись із клопотанням сторони захисту, дослідивши матеріали адміністративної справи, доходжу такого висновку: 
згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За умовами п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною п`ятою ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження водіями огляду на такий стан врегульований ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Згідно з п.п. 2, 3 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я) (п.п. 6, 7 Розділу І Інструкції).
Аналогічні за змістом положення містяться у ст. 266 КУпАП, якою визначено підстави та порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, а також процедуру проведення їх огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Керуючись наведеними положеннями, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
- даними протоколів про адміністративні правопорушення від 07.06.2026 серії ЕПР1 №686161, серії ЕПР1 №686157, у яких викладено обставини вчинення правопорушень; 
- відеозаписом з реєстратора службового автомобіля, на якому зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen Tiguan, якого було зупинено працівниками поліції;
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано: момент виявлення за кермом автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 ; повідомлення йому причини зупинки транспортного засобу – порушення п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»; працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував; на запитання поліцейського про вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_1 надав ствердну відповідь (00:06:36 відеофрагменту «part_00000_export-20npm»); виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, поведінки, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим працівником поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора; проходження ОСОБА_1 зазначеного огляду, за результатами якого встановлено показник 1,89‰; його згоду з результатами огляду та відмову від проходження аналогічного огляду в медичному закладі; працівником поліції встановлено повторність протягом року вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП; роз`яснення йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (00:18:10 відеофрагменту «part_00000_export-20npm»); оголошення змісту протоколів;
- роздруківкою тесту приладу «Drager Alcotest 6820» від 07.06.2026, відповідно до якої результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння склав 1,89‰;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому відображено виявлені в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, назву газоаналізатора та результат огляду на стан сп`яніння (проба позитивна 1,89‰). З результатами ОСОБА_1 згоден, що підтверджується його підписом;
- копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Alcotest 6820» №ARHJ-0295 № П 51 QM 2149 103 25, чинне до 18.11.2026;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2026;
- розпискою ОСОБА_1 від 07.06.2026,згідно з якою він зобов`язується не керувати транспортними засобами до його повного отверезіння та до отримання посвідчення водія відповідної категорії;
- рапортом інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області О. Комара від 07.06.2026;
- витягами з ІПНП України постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №96723 від 20.10.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення;
- довідкою, виданою 08.06.2026 УПП в Тернопільській області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП – постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №96723 від 20.10.2025, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень;
- довідкою, виданою 08.06.2026 УПП в Тернопільській області ДПП, згідно з якою за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано;
- довідкою, виданою 08.06.2026 УПП в Тернопільській області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Доводи сторони захисту про відсутність доказів вручення постанови за ст. 126 КУпАП суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять витяг з ІПНП України щодо винесеної постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП, при цьому під час судового розгляду стороною захисту не стверджувалося, що вона була оскаржена та скасована, а відтак є чинною. Крім того, як убачається з відеозапису з бодікамери, під час встановлення працівниками поліції повторності вчинення правопорушення ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень щодо притягнення його 20.10.2025 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Суд також відхиляє доводи сторони захисту про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки із дослідженого відеозапису вбачається, що працівником поліції водію було повідомлено причину зупинки – порушення п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху. 
Комендантська година встановлюється відповідним рішенням військової адміністрації під час воєнного стану і передбачає обмеження перебування осіб та руху транспорту у визначений час. На території Тернопільської області у період з 00:00 до 05:00 діє комендантська година, а тому зупинка транспортного засобу була законною.
Посилання на відсутність доказів керування транспортним засобом суд не бере до уваги, оскільки цей факт підтверджується відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано ОСОБА_1 безпосередньо за кермом автомобіля після його зупинки, яка, у свою чергу, відображена на відеореєстраторі зі службового автомобіля.
Доводи про незгоду з результатом огляду спростовуються відеозаписом та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до яких ОСОБА_1 погодився з результатом огляду, що також підтверджується його підписом.
Посилання на те, що направлення до закладу охорони здоров`я не було вручено, суд відхиляє, оскільки обов`язок направлення особи до закладу охорони здоров`я виникає у разі її незгоди з результатами огляду або відмови від його проходження. Оскільки ОСОБА_1 погодився з результатом огляду, підстав для проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я не було.
Твердження про недотримання вимог Інструкції під час проведення огляду є безпідставними, оскільки з відеозапису вбачається, що перед проведенням огляду працівник поліції повідомив ОСОБА_1 назву спеціального технічного засобу, його заводський номер, реквізити свідоцтва про повірку та строк його чинності.
Доводи про непред`явлення документів щодо повірки та калібрування газоаналізатора не знайшли свого підтвердження, оскільки копія свідоцтва про повірку міститься в матеріалах справи, а її реквізити були оголошені особі до проведення огляду.
Посилання на те, що газоаналізатор не є спеціальним технічним засобом та не може використовуватися для проведення огляду, суд вважає необґрунтованими, оскільки огляд проведено із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», який є законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки та мав чинну повірку на момент проведення огляду.
Доводи про непроведення повторного вимірювання через 20 хвилин ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм законодавства, оскільки Інструкція № 1452/735 не містить обов`язку проведення повторного огляду через 20 хвилин у разі згоди особи з результатом огляду.
Посилання захисника на допустиму похибку газоаналізатора не впливає на висновок суду, оскільки навіть з урахуванням максимальної похибки показник 1,89‰ істотно перевищує допустиму норму.
Твердження про нероз`яснення прав спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також протоколами про адміністративні правопорушення, у графі 13 яких стоять підписи особи про роз`яснення їй процесуальних прав та обов`язків.
Доводи про відсутність у протоколі відомостей про технічний засіб відеофіксації не відповідає матеріалам справи, оскільки відповідні відомості у протоколах про адміністративні правопорушення зазначені. Крім того, відеозаписи є безперервними, логічно послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому є належними та допустимими доказами у справі.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він вживав фруктовий сік, суд оцінює критично, оскільки цей довід нічим не підтверджений та спростовується результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння 1,89‰, а також його ствердною відповіддю на запитання працівника поліції про вживання алкогольних напоїв, зафіксованою на відеозаписі.
Твердження про змонтованість відеозапису є припущенням, оскільки жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цієї обставини стороною захисту суду не надано.
Таким чином, суд доходить висновку, що працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною належними, допустимими та достатніми доказами у їх сукупності.
Керуючись положеннями ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, який викладений у постанові від 04.09.2023 по справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП беру до уваги характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за вчинені правопорушення, а тому приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення відповідно до ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Окрім того, беручи до уваги заяву особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розстрочку штрафу, керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», вважаю, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити та розстрочити виплату штрафу рівними частинами на строк шість місяців.
Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 126 ч. 5, 130 ч. 1, 221, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

постановила:

об`єднати матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (справа № 607/12798/26, провадження № 3/607/3913/2026), та адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 607/12800/26, провадження № 3/607/3914/2026), в одне провадження, присвоївши йому єдиний номер – № 607/12798/26, провадження № 3/607/3913/2026.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Розстрочити ОСОБА_1 виплату суми штрафу строком на 6 (шість) місяців зі сплатою рівними частинами по 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень щомісячно. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьох тисяч восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 81 600,00 грн (вісімдесят одну тисячу шістсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок). 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя | Н. П. Воробель