РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1884/26 
20 серпня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Ажнюк О.С. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою  Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 14.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») та  ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір (оферти) №14.02.2022-100005267, шляхом реєстрації та ідентифікації відповідача в системі Bank ID Національного банку та його підписання електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором, відповідно до закону України «Про електронну комерцію».
За умовами цього договору відповідач отримав кредит у сумі 3000 грн. строком на 42 дні, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника та зобов`язався воєчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування.
Вказує, що ТОВ «Спожичий центр» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором від 14.02.2022, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника.
Відповідач  ОСОБА_1  своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. 
Станом на 29.04.2026 прострочена заборгованість за кредитом становить 7196 грн. 10 коп., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 2196 грн. 10 коп. заборгованість за нарахованими процентами.
Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 7196 грн. 10 коп. 
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. 
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що 14.02.2022 між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1  за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний кредитний договір (оферти) №№14.02.2022-100005267, за умовами якого відповідач отримав споживчий кредит у сумі 3000 грн. строком на 42 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, зі слатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожен день користування. Дата повернення кредиту – 27.03.2022, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), заявкою позичальника  ОСОБА_1 , додатком до анкети позичальника, підтвердженням укладення кредитного договору, які підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Вказане свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору та належне укладення зазначеного кредитного договору, шляхом проставляння сторонами електронного цифрового підпису.
14.02.2022 на виконання умов кредитного договору товариством було перераховано грошові кошти в сумі 5000 грн. на картковий рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією №1915013533 від 14.02.2022.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У встановлений договором строк відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, прострочена заборгованість станом на 29.04.2026 становить 7196 грн. 10 коп., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 2196 грн. 10 коп. заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позичальник  ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором (оферти) №14.02.2022-100005267 від 14.02.2022 не виконав, у передбачений договором строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого станом на 29.04.2026 виникла заборгованість у сумі 7196 грн. 10 коп.
Доказів пртилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
Відповідно до ч.1 ст.1048, та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 7196 грн. 10 коп. заборгованості за кредитом.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, 

у х в а л и в: 
Позовну заяву  Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором (оферти) №14.02.2022-100005267 від 14.02.2022 станом на 29.04.2026 в сумі 7196 (сім тисяч сто дев`яносто шість) грн. 10 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2662 ( дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», м. Київ, вул. Саксаганського,133-А, ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач – ОСОБА_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 20 серпня 2026 року.

Суддя | Р. М. Снітчук