УХВАЛА
29 червня 2026 року
м. Київ
справа №554/9618/24
провадження № 61-8048ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., 
Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мирко Роман Олексійович, на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2026 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 червня 2018 року у розмірі 626 160,25 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 626 160,25 грн та судового збору в сумі 7 513,92 грн.
10 лютого 2025 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про зменшення позовних вимог до 622 160,25 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2026 року, позов задоволено.
15 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мирко Р.О., на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2026 року.
У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
У частині першій статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає 
пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме що судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції ухвалені судові рішення без урахування правових позицій викладених у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, від 02 жовтня 2019 року у справі 
№ 545/2248/17, від 23 липня 2020 року у справі № 378/305/18, 15 січня 2021 року у справі № 494/366/19, від 17 вересня 2025 року у справі № 761/12690/23, від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23, від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 26 травня 2021 року по справі № 204/2972/20, від 31 травня 2022 року у справі 
№ 194/329/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 09 лютого 2023 року у справі № 464/3214/16; від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц, від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, від 01 червня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13-ц.
Касаційна скарга також містить посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України із обґрунтуванням необхідності формування правового висновку Верховного Суду щодо правомірності банку здійснювати списання відсотків у односторонньому порядку за рахунок збільшення розміру заборгованості по тілу кредиту, оскільки наразі відсутній висновок Верховного Суду з питань застосування права у подібних правовідносинах.
Також заявник зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про повторне витребування доказів та повторне поставлення питань відповідачу, а також не дослідив зібрані у справі докази, зокрема, контррозрахунок заборгованості, анкету-заяву та розрахунок заборгованості, що свідчить про наявність підстав для оскарження рішення на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Вбачається, що між сторонами виник спір про стягнення заборгованості в розмірі 622 160,25 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (832 000,00 грн).
Отже, касаційна скарга заявника подана на судові рішення у справі, які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.
Разом з тим, представник заявника посилається на підпункти а) та в) частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у відносинах, які виникли між сторонами, а сама справа має виняткове значення для заявника, оскільки сума стягнення є значною, ставить його у складне фінансове становище при тому, що така заборгованість стягнута безпідставно.
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Надавши оцінку доводам касаційної скарги, оскаржуваним судовим рішенням, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що справа має виняткове значення для заявника та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Крім цього, разом з касаційною скаргою представник заявника подав клопотання про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року, обгрунтоване тим, що виконання зазначеного рішення до завершення касаційного перегляду створює для позивача реальні та істотні ризики, оскільки є підстави вважати, що відповідач може пред`явити виконавчий лист до примусового виконання, що призведе, у свою чергу, до утруднення та/або неможливості повороту виконання рішення у разі його повного або часткового скасування судом касаційної інстанції.
19 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника заявника про долучення доказів, а саме копії виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Полтави у справі №554/9618/24, виданого 18 червня 2026 року.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
У частині восьмій статті 394 ЦПК України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання/дії судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання представника заявника про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2026 року, до закінчення його перегляду в касаційному порядку, оскільки представником заявника доведено, що зупинення виконання оскаржуваного рішення може спричинити несприятливі наслідки для заявника.
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять 
підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження, витребування матеріалів справи та зупинення виконання рішення.
Керуючись статтями 260, 389, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мирко Роман Олексійович, на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2026 року.
Витребувати із Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 554/9618/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Задовольнити клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мирко Роман Олексійович, про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року, до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Зупинити виконання рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13 листопада 2025 року, до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко
О. М. Ситнік
І. М. Фаловська