Справа № 685/637/26
Провадження № 2/685/611/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року       селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді Бурлак Г.І.
з участю секретаря Ковальчука О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Теофіполь
справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 05.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №1669853 в електронній формі, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Відповідач взятих на себе обов`язків щодо сплати кредиту, комісій та процентів за користування кредитом у строк встановлений договором не виконав, тому у нього виникла заборгованість в розмірі 21512,75 грн, з яких: 6650 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 12118,75 грн – прострочена заборгованість за відсотками, 1400 грн – прострочена заборгованість за комісією за вдачу кредиту, 1344 грн – заборгованість по штрафах/пені. 16.11.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №52-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за договором про споживчий кредит №1669853 від 05.02.2020 року. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 21512,75 грн, 8000 грн витрат на правову допомогу та 2662,40 грн судового збору.
Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в суд не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності його представника. 
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги у повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних доказів надання кредитних коштів відповідачу. Доказом надання кредитних коштів є первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (висновки Верховного суду викладені у постанові від 11 вересня 2019р справа № 755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19), надане позивачем платіжне доручення №14621169 від 05 лютого 2020р. не може бути належним доказом надання кредитних коштів, оскільки підтверджує лише формування платіжного документу, що є підготовкою до ініціювання платежу (Банк платника ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛАЄНС», код (38905834) не є банківським кодом (МФО), як зазначено в платіжному доручені). Крім того, у разі зміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником , тобто факт надання коштів у кредит. Також, позивач зазначає, що 05.02. 2020 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1669853 згідно якого надано кредит в сумі 7 000 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку, сформованої позивачем, загальна заборгованість становить 21 512,75 грн. з них 6 650 грн. заборгованість за основним боргом, 12 118,75 грн. за несплаченими відсотками, заборгованість за штрафами 1 344 грн. та комісія за видачу кредиту 1 400 грн. 16.11.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги 52-МЛ. Відповідно до витягу з реєстру боржників було передано і кредитний договір № 1669853 від 05 лютого 2020р. між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 . На підтвердження проведення розрахунку позивачем надано платіжну інструкцію № 20165 від 16 листопада 2020р, проте платіжна інструкція як уніфікований платіжний документ була впроваджена Національним банком України (НБУ) на заміну класичним платіжним дорученням та іншим розрахунковим документам лише 01 серпня 2022 року, це відбулося у зв`язку з введенням у дію нового Закону України «Про платіжні послуги». Відповідно до нього, НБУ затвердив нову Інструкцію про безготівкові розрахунки (постанова № 163 від 29.07.2022р.). Таким чином, станом на 16 листопада 2020р. такого розрахункового документу як платіжна інструкція не існувало. Крім того форма відмітки банку на платіжному документі не відповідає встановленій Інструкцію про безготівкові розрахунки: в графі надавач платіжних послуг платника вказано АТ «Райффайзен банк», проте станом на 16 листопада 2020р. банк мав назву АТ «Райффайзен Банк Аваль» аж до 17 червня 2021р, печатка банку також не відповідає даті формування платіжного документу. Вказані невідповідності при оформлені платіжного документу породжують обґрунтований сумнів у достовірності наданого позивачем доказу. Також зазначив, що надана позивачем відомість про щоденні нарахування не відображає алгоритм розрахунку заборгованості, що викликає сумнів у правильності розрахунку. Із наданих позивачем матеріалів не доведено надання кредиту, розмір нарахування відсотків та не розраховано заборгованість. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 на момент оформлення кредиту і до сьогодні перебуває на військовій службі за контрактом і будучи військовослужбовцем він користуюся всіма правами та соціальними гарантіями, передбаченими Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: згідно з п. 15 ст. 14 Закону військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом України. До таких пільг належать: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту перед підприємствами, установами й організаціями всіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами (частина п`ятнадцята статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей»). Вважає, що ТОВ «Мілоан» безпідставно здійснював нарахування відсотків за користування кредитом, нарахування штрафних санкцій, оскільки на відповідача поширюються соціальні гарантії, як на діючого військовослужбовця. Вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими, не доведеними та не підтвердженими належними доказами. Просить відмовити ТОВ ФК «Кредит Капітал» у задоволені позову.
Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст. 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2020 ТОВ «Мілоан» перерахувало на карту відповідача 516874*104 7000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №14821169. 16.11.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №52-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, та позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за договором про споживчий кредит № 1669853 від 05.02.2020 року, що підтверджується договором про відступлення права вимоги, платіжною інструкцією про сплату коштів та витягом з реєстру прав вимог.
Суд критично оцінює твердження представника відповідача щодо неналежності у якості доказу платіжного доручення про перерахування 7000 грн відповідачу, оскільки, відповідно до ст. 81 ЦПК України, відповідач зобов`язаний довести суду, що він не отримував вказані кошти, однак відповідач не надав суду жодного доказу, що на його рахунок (платіжну карту516874*104) 05.02.2026 не надходило 7000 грн, або ж доказ того, що це не йому належить вказана платіжна картка. 
Як доказ укладення договору про споживчий кредит №1669853 від 05.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 позивач надав копію договору у якому відсутній як цифровий, так і письмовий підпис відповідача, та довідку про те, що він підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором V64896 за допомогою номеру телефону НОМЕР_1 . 
Судом встановлено, що у наданому позивачем договорі відсутній підпис відповідача, відсутній підпис відповідача і на графіку сплати кредитних коштів, який надав позивач в якості додатку №1 до кредитного договору, та на анкеті-заяві. Суд також зазначає, що на всіх наведених документах також відсутній підпис представника ТОВ «Мілоан». Вказане свідчить про відсутність договірних відносин між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про відсутність узгодження з відповідачем умов щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також комісії та штрафів. 
Суд критично оцінює надану позивачем довідку про те, що договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором V64896 за допомогою номеру телефону НОМЕР_1 , оскільки довідка є внутрішнім документом ТОВ «Мілоан» та залежить виключно від волі позивача.
Крім того, суд зазначає, що відповідач є військовослужбовцем, з листопада 2017 року проходить військову службу ( що підтверджується копією військового квитка та довідками Ф5), і , відповідно , на нього поширюються гарантії, передбачені п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», що також дає підстави суду вважати, що позовні вимоги в частині нарахування процентів та штрафу є неправомірними.
Також, відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». 
Зазначене дає додаткові підстави суду вважати, що вимоги позивача в частині нарахування комісії є неправомірними та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 6650 грн кредитних коштів, наданих 05.02.2020, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 12118,75 грн процентів, 1400 грн комісії та 1344 грн заборгованості по штрафах/пені необхідно відмовити. 
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц , від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, від 24 грудня 2024 року у справі № 206/5280/21.
Виходячи з приписів ст.136,137 ЦПК України, суд може зменшити витрати на правничу допомогу лише за наявності заяви сторони.
Судом встановлено, що відповідно до платіжної інструкції від 19.05.2026 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. На підтвердження понесених витрат у розмірі 8000 грн на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №01/07 від 01.07.2025, акт №Д/24703 від 14.04.2026 наданих послуг з правничої допомоги, детальний опис виконаних робіт до акта.
Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги, що позов задоволено на 30,91%, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 822,94 грн судового збору та 2472,80 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 526, 638, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, районний суд 
ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит- Капітал» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, р/р IBAN НОМЕР_3 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) 6650 грн кредитних коштів, наданих 05.02.2020, а також 822,94 грн судового збору та 2472,80 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 12118,75 грн процентів, 1400 грн комісії та 1344 грн заборгованості по штрафах/пені. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча