ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4723/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В. доповідач,
судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
при секретарі судового засідання Солодовій І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача: Золотарьова Марія Карлівна (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат, ордер
Представник відповідача: Олійник Ю.М. (в залі суду) - самопредставництво, виписка з ЄДР
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 (повний текст рішення складено та підписано 02.12.2025, суддя Перова О.В.)
у справі № 904/4723/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'', 49000, м.Дніпро, вул.Григорія Омельченка, буд.36, код ЄДРПОУ 35933759
до Дніпровської міської ради, 49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд.75, код ЄДРПОУ 26510514
про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради, визнання укладеними додаткову угоду до договору оренди землі та договір оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:
В серпні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Парк Дружби" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Дніпровської міської ради, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської міської ради про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Парк Дружби" у поновленні договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:149:0052, що оформлено листом-повідомленням Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 7/9-437 від 02.06.2025 про заперечення щодо поновлення;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Літаш І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 405, між Дніпровською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Парк Дружби" щодо земельної ділянки, загальна площа 0,8239 га, кадастровий номер 1210100000:03:149:0052, розташованої за адресою: вул.Набережна Перемоги, 53-А;
- визнати укладеним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:149:0052, поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Парк Дружби" 12.05.2025 разом з клопотанням та іншими додатками до Дніпровської міської ради.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради, визнання укладеними додаткову угоду до договору оренди землі та договір оренди земельної ділянки відмовлено у повному обсязі. Судовий збір покладено на позивача.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі". Натомість, за загальним правилом дії законів у часі, застосуванню підлягає стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.
Місцевий господарський суд зазначив, що для застосування положень частини першої статті 33 Закону України “Про оренду землі” та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.
Суд встановив, що на виконання доручення міського голови департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради розглянув клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' щодо поновлення договору оренди землі та за результатами розгляду надіслав позивачу лист-повідомлення від 02.06.2025 № 7/9-437 із запереченнями про поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592).
Суд зазначив, що Дніпровською міською радою у встановленому частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» порядку була надана відповідь (заперечення) Товариству з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' щодо укладення договору оренди землі на новий строк, тому на сесію Дніпровської міської ради не виносилось питання та не приймалось рішення щодо укладення договору на новий строк з відповідачем. 
Місцевий господарський суд також виходив з того, що матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ "Парк Дружби" вимог статті 123 Земельного кодексу України, у тому числі звернення позивача до Дніпровської міської ради із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
З огляду на викладене, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Господарський суд не вирішував питання щодо прав та обов`язків Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, оскільки власником та розпорядником земельної ділянки є Дніпропетровська міська рада, а Департамент по роботі з активами ДМР - виконавчим органом Дніпровської міської ради.
Не погодившись з судовим рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'', через систему «Електронний суд», звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 25.11.2025 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Скаржник вважає, що Рішення суду є незаконним, при його прийнятті було, зокрема, неправильно установлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки.
Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу наступним: 
- Товариство, як орендар земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:149:0052 у передбачений ст.33 Закону № 161 строк повідомив Дніпровську міську раду про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Це підтверджується клопотанням Товариства № 1205/25 від 12.05.2025 року (вх.№ 36/755, від 15.05.2025 року) та підтверджується у Рішенні суду;
- відповідно до ст.33 Закону № 161, у редакції станом на дату подання Товариством клопотання № 1205/25 від 12.05.2025 року, було надано як проект додаткової угоди до Договору оренди землі, що відповідало приписам ст.33 Закону №161 станом на дату укладення Договору оренди землі, так і проект договору оренди земельної ділянки, що відповідало приписам ст.33 Закону №161 станом на дату звернення Товариства до Відповідача із клопотанням № 1205/25 від 12.05.2025 року, що не заперечується у Рішенні суду;
- за результатом розгляду клопотання № 1205/25 від 12.05.2025 року ані Дніпровська міська рада, ані Департамент по роботі з активами: не було повідомлено Товариство, що наданий до клопотання Товариства № 1205/25 від 12.05.2025 року проект договору оренди та/або проект додаткової угоди до Договору оренди землі не відповідають вимогам закону; не заперечували проти зміни будь-яких істотних умов договору оренди земельної ділянки. Ці обставини не спростовані у Рішенні суду;
- є безпідставною відмова у поновленні Договору оренди, що оформлена листом-повідомленням про заперечення щодо поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592) Департаменту по роботі з активами № 7/9-437 від 02.06.2025 з посиланням на ст.123 ЗКУ з підстав того, що земельна ділянка повністю розташована в межах водоохоронної зони та частково в межах прибережної захисної смуги р. Дніпра. Зміна цільового призначення, що регулюється ст.20 ЗКУ, та затвердження водоохоронної зони та прибережної захисної смуги річки, що визначено у ч.2. ст. 58 ЗКУ, є різними за своєю юридичною суттю поняттями. Затвердження водоохоронної зони та прибережної захисної смуги річки є обмеженням у використанні земель проте не призводить до зміни виду цільового призначення земельної ділянки. Це підтверджується приписами ст.20, ст.58 ЗКУ, а також змістом Рішення Дніпровської міської ради від 22.12.2021 № 395/14 «Про затвердження водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпра», що не містить жодного рішення органу місцевого самоврядування про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:149:0052;
- посилання у Листі-повідомленні на те, що під час обстеження земельної ділянки встановлено, що будівлі, які належать на праві власності Товариству, є напівзруйнованими, а земельна ділянка знаходиться у занедбаному стані та захаращена побутовим сміттям, не може бути належним та допустимим доказом наявності підстав, передбачених законодавством, для відмови орендодавця у поновленні договору оренди земельної ділянки, оскільки обстеження земельної ділянки проводилось без участі представників Товариства, а суб`єктивні припущення посадових осіб Департаменту по роботі з активами не можуть спростовувати переважне право Товариства як орендаря Земельної ділянки на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, передбачених законодавством, для відмови у поновленні договору оренди Земельної ділянки. Також Товариство акцентує увагу на тому, на Земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, право власності на яке належить Позивачу, що не заперечується Відповідачем. Доцільно у зв`язку із цим відзначити, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗКУ , статті 377 ЦКУ , інших положеннях законодавства (див. постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 3 квітня 2019 року у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 37-38)). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)). До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (частина перша статті 377 ЦК України). Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (абзац перший частини другої статті 120 ЗК України). Ідентичні положення містяться у Постанов Великої Палати Верховного суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.
В апеляційній скарзі зазначено, що, таким чином, Позивач дотримався вимог законодавства, зокрема, приписів ст.33 Закону № 161, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу щодо поновлення договору оренди , тобто позивач може вважатись таким, що набув право "правомірного сподівань".
Також апелянт вказує, що враховуючи явну безпідставність відмови Відповідача у поновленні договору оренди Земельної ділянки при відсутності заперечень у Відповідача щодо відповідності чинному законодавству наданого Товариством проекту договору оренди Земельної ділянки та проекту додаткової угоди до договору оренди землі, то можливо відзначити, що у спірних правовідносинах Відповідачем як орендодавцем було порушено принципи добросовісності, справедливості та розумності. Адже Товариство, як орендар Земельної ділянки, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.
Скаржник вважає, що своєю відмовою, що оформлена листом-повідомленням Департаменту по роботі з активами, Дніпровська міська рада знехтувала обов`язком добросовісно провести переговори та явно безпідставно відмовила в поновленні договорів оренди землі. Позивач звертає увагу, що Дніпровська міська рада фактично не розглянула надісланий Товариством лист-повідомлення з проектом додаткової угоди та проектом договору, не аналізувала їх умови, не заперечувала щодо запропонованих умов, а висновки, зроблені у листі-повідомленні про заперечення щодо поновлення Договору суперечать фактичним обставинам взаємовідносин Позивача та Дніпровської міської ради.
На думку позивача, рішення Дніпровської міської ради про відмову у поновленні договору оренди землі від 29.04.2014 р. (державна реєстрація від 29.04.2014 р. № 5509592), що оформлено Департаментом по роботі з активами листом-повідомленням про заперечення щодо поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 року № 5509592) (далі - Договір оренди) № 7/9-437 від 02.06.2025 року, суперечить ст.33 Закону № 161.
Апелянт наголошує, що водночас, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази неналежного виконання орендарем (позивачем) своїх зобов`язань за договором оренди землі. Відтак, відсутні підстави для відмови у поновленні договору оренди з причин, перелічених в оскаржуваному рішенні. Таким чином, можливо констатувати, що до позивача у даній справі підлягає застосуванню принцип добросовісного землекористувача і, відповідно, у останнього наявне переважне право на укладення договору оренди на новий строк.
Щодо посилання судом на недотримання Позивачем ст.123 ЗКУ в апеляційній скарзі зазначено, що відповідно до ст. 123 ЗКУ надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Таким чином, оскільки звернення Позивача щодо поновлення договору оренди землі, подане на підставі ст.33 Закону № 161, не передбачало зміну меж та цільового призначення земельної ділянки, то надання в користування такої земельної ділянки має здійснюватися без складення нової документації із землеустрою, що передбачено ст.123 ЗКУ. Водночас, повідомлення про заперечення щодо поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592) Департаменту по роботі з активами № 7/9-437 від 02.06.2025 містить посилання на необхідність для Товариства подати клопотання, як умови для подальшої передачі відповідної земельної ділянки у користування, а не як на підставу для відмови у поновленні оренди на підставі ст.33 Закону № 161. Зокрема, у повідомленні зазначено наступне: «таким чином, для подальшого оформлення документів на вищезазначену земельну ділянку Вам необхідно подати до міської ради (на ім`я міського голови) клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.». При цьому зміни цільового призначення та/або меж земельної ділянки у Рішенні суду не встановлено. А отже, обставини виконання ТОВ "Парк Дружби" вимог ст.123 ЗКУ, у тому числі звернення позивача до Дніпровської міської ради із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після отримання ним заперечень щодо поновлення договору оренди землі виходить за межі спірних правовідносин у даній справі та не пов`язано безпосередньо із предметом спору у даній справі.
В апеляційній скарзі відзначено, що Товариство надає докази наявності такого клопотання до відповідача та ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року у справі № 160/24801/25, про відкриття провадження за позовом ТОВ «Парк Дружби» про визнання протиправним та скасувати рішення Дніпровської міської ради (далі відповідач) про відмову у задоволенні клопотання позивача від 06.06.2025 №0606/25 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки, орієнтовною площею 0,8239га, що розташована в Соборному районі за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 53-А, що оформлено листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №7/13-569 від 10.07.2025 року «Про розгляд клопотання»; зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача від 06.06.2025 №0606/25 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,8239га, що розташована в Соборному районі за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 53-А, та прийняття обґрунтоване рішення.
Скаржник зауважує, що ненадання таких доказів до суду першої інстанції пояснюється тим, що Позивачу не було відомо до отримання Рішення суду, що висновки судового рішення будуть базуватись на дослідженні обставин, що виходять за межі спірних правовідносин у даній справі, та не пов`язано безпосередньо із предметом спору.
Крім того, апелянт зазначає, що Лист-повідомлення від 02.06.2025 № 7/9-437 про заперечення щодо поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 р. (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592) підписаний заступником директора департаменту - начальником управління земельних відносинах Департаменту по роботі з активами. Позивач посилається на ст. 12 ЗКУ, ст. 16 Закону № 161, ч.1 1 ст. 73 Закону України від 21.05.1997№ 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування" (далі - Закон № 280), частину 1 ст. 124 ЗКУ, п. 34 ч. 1 ст. 26, ст. 25 Закону № 280, статтю 59 Закону № 280, частину 6 статті 49 Закону, пункт 4.6 постанови Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №910/4790/20 та з цього приводу акцентує увагу на тому, що жодного рішення на пленарних засіданнях щодо розгляду поданого клопотання Товариства про поновлення Договору оренди землі Дніпровська міська рада не приймала, у той же час законом не передбачено делегування іншим органами питань, що віднесено до виключної компетенції міської ради.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4723/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4723/25.
22.12.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 у справі № 904/4723/25 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 29.04.2026 о 10 год. 40 хв.
27.01.2026 Дніпровською міською радою з використанням системи «Електронний суд» подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Парк Дружби» відмовити, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 у справі № 904/4723/25 залишити без змін. Судові витрати покласти на Позивача.
Дніпровська міська рада ознайомившись із апеляційною скаргою ТОВ «Парк Дружби», вважає її такою, яка не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У відзиві відповідач посилається на статтю 19 Конституції України, частини 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України, статтю 13 Конституції України, частину 1 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), п. п. «а», «в» ст. 12 ЗК України, статтю 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та зазначає, що з урахуванням наведених приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» можна дійти висновку про те, що для поновлення договору оренди землі на новий строк необхідна, зокрема, наявність такого юридичного факту як відсутність письмових заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк. При цьому, у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. 
Відповідач зауважує, що, за таких обставин, поновлення договору оренди землі хоч і є правом орендаря, але воно залежить від належного виконання умов договору, дотримання встановлених строків і надання необхідних документів, а також - від погодження істотних умов з орендодавцем.
У відзиві на скаргу вказано, що позивач звернувся до Дніпровської міської ради із клопотанням про поновлення даного Договору оренди на новий строк, яке було розглянуто згідно вимог ЗУ «Про оренду землі».
Відповідач посилається на Європейську хартію місцевого самоврядування, статтю 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтю 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтю 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтю 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та зазначає, що відповідно до Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 19.10.2022 року № 52/28 (зі змінами (рішення Дніпровської міської ради від 20.03.2024 року № 57/48 «Про внесення змін до рішення міської ради від 19.10.2022 року № 52/28 «Про затвердження Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради») (далі - Положення), (надано Позивачем до матеріалів справи), на Департамент покладені повноваження у сфері регулювання земельних відносин, в тому числі: підготовка проєктів рішень міської ради у сфері земельних відносин, здійснення підготовки в установленому порядку проєктів рішень міської ради про продаж у власність земельних ділянок, на яких розміщено об`єкти нерухомості, організація розробки технічної, проєктної документації, звітів з експертної грошової оцінки щодо земельних ділянок, які підлягають продажу та інші роботи, пов`язані з підготовкою та проведенням земельних торгів та продаж земельних ділянок, на яких розміщено об`єкти нерухомості та інші питання. Зазначені рішення Дніпровської міської ради є чинними та не скасованими, а отже у відповідності до положень статей 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підлягають виконанню. Дніпровською міською радою департаменту по роботі з активами ДМР делеговано повноваження щодо розгляду листів-повідомлень про поновлення договорів оренди землі. Виконавчими органами Дніпровської міської ради, зокрема департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради в межах наданих повноважень розглядаються питання пов`язанні з земельними відносинами, зокрема щодо поновлення Договору оренди землі на підставі належним чином оформленого клопотання, з додаванням необхідних документів. Після перевірки наданих документів та у разі їх відповідності готуються проекти рішень міської ради.
Відповідач відмічає, шо на виконання доручення міського голови департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради розглянув клопотання позивача щодо поновлення договору оренди землі за результатами розгляду надіслав Позивачу лист-повідомлення від 02.06.2025 № 7/9-437 про заперечення у поновленні договору оренди (копію листа надано Позивачем до матеріалів справи).
Дніпровська міська рада зауважує, що відповідачем надано відповідь (заперечення) щодо укладення договору оренди землі на новий строк на лист-повідомлення позивача з дотриманням строку визначеного ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». А відтак, відповідачем вимоги Закону України «Про оренду землі» не порушено.
Також у відзиві на скаргу зазначено, що обстеження спірної земельної ділянки відбувалося згідно рішення міської ради від 02.02.2011 № 217/8 “Про обстеження стану земельних ділянок у м. Дніпропетровську”, рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.06.2014 № 321 “Про обстеження стану земельних ділянок у м. Дніпропетровську”. Відповідач звертає увагу суду, що у 2014 році земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:03:149:0052, було передано у користування по фактичному розміщенню будівель та споруд водноспортивного комплексу, а згідно акту обстеження від 26.05.2025 № 5/10-0525 на земельній ділянці розташовано напівзруйновані будівлі, тобто споруда водноспортивного комплексу відсутня на земельній ділянці.
Крім того, відповідач зазначає, що Позивач у своїх проектах угоди та договору вказує умови використання земельної ділянки, саме по фактичному розміщенню будівель та споруд водноспортивного комплексу, якого наразі не існує на земельній ділянці, тому це унеможливлює поновлення договору оренди земельної ділянки на тих самих умовах.
Відповідач звертає увагу, що згідно частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте Позивач до апеляційної скарги додає копії додаткових доказів, які були наявні у нього та не були ним подані до суду під час розгляду справи судом першої інстанції, пояснює це тим, що йому не було відомо, що судом буде досліджуватися вказане питання.
Відповідач наголошує, що вказана Позивачем причина неподання доказів до суду першої інстанції не є такою, що не залежала від нього, враховуючи, що на час розгляду справи додані докази вже існували.
Відповідач вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 у справі № 904/4723/25 є законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, оскільки ухвалено із правильним встановленням обставин та повним дослідженням доказів у справі.
В судовому засіданні 29.04.2026 оголошено перерву до 08.07.2026 року об 11-00.
30.06.2026 від Дніпровської міської ради до Центрального апеляційного господарського суду надійшли пояснення по справі, в яких відповідач, підтримуючи позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, додатково зазначає, що згідно зі ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Межі прибережних захисних смуг зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому рівні та регіональному рівнях. Відомості про межі прибережних захисних смуг вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель. Прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів. Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами. Статтею 61 Земельного кодексу України зазначено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, що встановлюється законом.
Відповідач вказує, що рішенням міської ради від 22.12.2021 № 395/14 «Про затвердження водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпра (зі змінами) для земельної ділянки по вул. Набережній Перемоги, 53А (кадастровий номер 1210100000:03:149:0052) встановлені водоохоронна зона площею 0, 8239 га та прибережна захисна смуга площею 0, 1021 га, що не відповідає договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592).
Також відповідач звертає увагу, що згідно з договором оренди земельна ділянка відноситься до двох категорій земель: «Землі водного фонду» та «Землі рекреаційного призначення», що у свою чергу суперечить законодавству, а саме: відповідно до додатку 58 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1051 від 17.10.2012 (зі змінами), земельній ділянці визначається тільки один вид цільового призначення, що є конкретним напрямом використання земельної ділянки та її правовим режимом в межах відповідної категорії земель та функціонального призначення територій.
Відповідач зауважує, що оскільки земельна ділянка не може мати два цільових призначення та дві категорії земель одночасно, потрібно утворити нові земельні ділянки, що формуються через розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, враховуючи встановлені рішенням міської ради від 22.12.2021 № 395/14 межі водоохоронної зони та прибережної захисної смуги.
У судове засідання 08.07.2026 з`явилися представники позивача, відповідача, які надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.
У судовому засіданні 08.07.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом обставини справи. 
29.04.2014 між Дніпровською міською радою (далі – відповідач, Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' (далі – позивач, Орендар) був укладений договір оренди землі. 
Відповідно до пункту 1 договору Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню будівель та споруд водноспортивного комплексу, яка знаходиться за адресою: вул. Набережна Перемоги, 53-А (Жовтневий район).
Підставою для укладання даного договору оренди земельної ділянки є рішення міської ради від 26.12.2012 № 94/30 та від 25.09.2013 №149/40 (підпункт 1.1. пункту 1 договору). 
В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,8239га (пункт 2 договору). 
Категорія землі згідно зі ст.19 Земельного кодексу України:
- площею 0,1018 га в межах прибережної захисної смуги - землі водного фонду;
- площею 0,7221 га в межах водоохоронної зони - землі рекреаційного призначення (підпункт 2.1. пункту 2 договору).
Цільове призначення земельної ділянки:
- площею 0,1018га в межах прибережної смуги - землі водного фонду;
- площею 0,7221 га в межах водоохоронної зони - землі рекреаційного призначення (підпункт 2.2. пункту 2 договору).
Коди УКЦВЗ:
- площею 0,0177 га - 1.11.6 (інша комерційна діяльність);
- площею 0,8062 га - 1.17 (рекреаційне призначення) (підпункт 2.2. пункту 2 договору).
Функціональне використання: по фактичному розміщенню будівель та споруд водноспортивного комплексу (підпункт 2.4. пункту 2 договору).
Кадастровий номер земельної ділянки: 1210100000:03:149:0052 (підпункт 2.5. пункту 2 договору).
На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: на земельній ділянці розташовано одноповерхові залізобетонні будівлі, а також інші об`єкти інфраструктури доступ до земельної ділянки вільний; по земельній ділянці проходить теплотраса; на земельній ділянці існують зелені насадження (пункт 3 договору).
Земельна ділянка передається в оренду разом з: без об`єктів (пункт 4 договору).
Договір укладено до вісімнадцятого червня дві тисячі двадцять п`ятого року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору). 
Земельна ділянка передається в оренду: по фактичному розміщенню будівель та споруд водноспортивного комплексу (пункт 15 договору). 
Орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки зокрема, за цільовим призначенням згідно з договором оренди (пункт 28 договору). 
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 41 договору). 
Листом від 12.05.2025 вих. № 1205/25 ТОВ ''Парк Дружби'' звернулось до Дніпровської міської ради із клопотанням про поновлення договору оренди землі від 29.04.2014.
У відповідь на лист позивача Дніпровська міська рада (Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) направила лист-повідомлення про заперечення щодо поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592). 
Предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради, визнання укладеними додаткову угоду до договору оренди землі та договору оренди земельної ділянки. 
Предметом доказування у даній справі є обставини наявності договору оренди, наявності права орендаря на поновлення договору оренди, наявності рішення про передачу відповідачу в оренду земельної ділянки, обставини обов`язковості укладення договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Згідно із частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. 
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (частина 9 статті 93 Земельного кодексу України).
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України "Про оренду землі".
За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. 
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин” № 1423-IХ від 28.04.2021 року, усі землі та земельні ділянки за межами населених пунктів перейшли у комунальну власність.
З 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8 цього Закону з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.
Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).
Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" було визначено загальну процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).
При цьому частиною шостої вказаної статті було передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33) тепер регулюється статтею 126-1 Земельного кодексу України.
Згідно із частиною 2 статті 126-1 Земельного кодексу України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
З наведеного вбачається, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону України "Про оренду землі" базується саме на положеннях статті 126-1 Земельного кодексу України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.
При цьому відповідно до абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.
Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі України "Про оренду землі" у попередній редакції, є змістовно різними.
Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі". Натомість, за загальним правилом дії законів у часі, застосуванню підлягає стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.
Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 910/1235/22, від 15.05.2024 у справі № 909/694/23, від 06.08.2024 у справі № 912/300/23, від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21, від 06.11.2024 у справі № 927/1237/23; від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23; від 09.04.2025 у справі № 916/1092/24.
Відповідно до частин 4, 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Частина 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлювала, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Таким чином, для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти:
1) орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором;
2) орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;
3) до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;
4) орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин на права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17.
За змістом частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у попередній редакції додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини одинадцятої цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Як вбачається з матеріалів справи, листом від 12.05.2025 вих. № 1205/25 ТОВ ''Парк Дружби'' звернулось до Дніпровської міської ради із клопотанням про поновлення договору оренди землі від 29.04.2014.
За приписами статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.
Статтею 123 Земельного кодексу України встановлено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, відповідно до якого надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема на підставі рішень органів місцевого самоврядування, прийнятим на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
За змістом частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. 
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Положеннями статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.
За приписами статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.
Відповідно до Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 19.10.2022 № 52/28, на департамент покладені повноваження у сфері регулювання земельних відносин, в тому числі: підготовка проектів рішень міської ради у сфері земельних відносин. 
Дніпровською міською радою департаменту по роботі з активами ДМР делеговано повноваження щодо розгляду листів-повідомлень про поновлення договорів оренди землі. Виконавчими органами Дніпровської міської ради, зокрема департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради в межах наданих повноважень розглядаються питання пов`язанні з земельними відносинами, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі належним чином оформленого клопотання, з додаванням необхідних документів.
Після перевірки наданих документів та у разі їх відповідності готуються проекти рішень міської ради.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання доручення міського голови департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради розглянув клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' щодо поновлення договору оренди землі та за результатами розгляду надіслав позивачу лист-повідомлення від 02.06.2025 № 7/9-437 із запереченнями про поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592).
У згаданому листі–повідомленні Дніпровською міською радою (Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) повідомлено ТОВ "Дружба" про таке:
Згідно з підпунктом 2.1 договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592) земельна ділянка відноситься до двох категорій: “Землі водного фонду” та “Землі рекреаційного призначення”.
Водночас відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру від 13.05.2025 НВ-9962912122025 земельній ділянці площею 0,8239 га (кадастровий номер 1210100000:03:149:0052), по вул. Набережній Перемоги, 53 А, встановлено два кода класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок: 03.07 (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) та 07.01 (для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення); та категорію земель “Землі рекреаційного призначення”.
Зазначена земельна ділянка повністю розташована в межах водоохоронної зони та частково в межах прибережної захисної смуги р. Дніпра, які затверджені рішенням міської ради від 22.12.2021 № 395/14 “Про затвердження водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпра” (зі змінами), що в свою чергу потребує приведення коду класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок та категорії земель до чинного земельного законодавства та нормативно-правових актів.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ “ПАРК ДРУЖБИ” зареєстроване право власності на нерухоме майно по вул. Набережній Перемоги, 53 А, а саме: будинок перевдягальні та склад пляжного інвентарю.
Під час обстеження департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради земельної ділянки встановлено, що зазначені будівлі є напівзруйнованими, а земельна ділянка знаходиться у занедбаному стані та захаращена побутовим сміттям.
Згідно з статтею 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). 
Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України “Про Державний земельний кадастр”, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Крім того, ТОВ "Дружба" було роз`яснено, що для подальшого оформлення документів на вищезазначену земельну ділянку необхідно подати до міської ради (на ім`я міського голови) клопотання щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
До клопотання необхідно додати копії:
– правовстановлюючих документів, що свідчать про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (у разі наявності на ділянці об`єктів нерухомого майна);
– технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна (у разі наявності на ділянці об`єктів нерухомого майна);
– попередніх правовстановлюючих документів на земельну ділянку та рішень органів місцевого самоврядування щодо відведення земельної ділянки (у разі наявності);
– нотаріально посвідчену письмову згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки (у разі вилучення земельної ділянки);
– довіреності, на підставі якої інтереси заявника представляє його уповноважена особа, або її копія, засвідчена у встановленому порядку (якщо клопотання подається представником).
– графічні матеріали, що забезпечують чітке відображення всіх елементів та написів, що містить графічне зображення земельної ділянки із зазначенням місця розташування її меж, контурів об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.
Ураховуючи наведене, керуючись пунктом 3.1.25 Положення, затвердженого рішенням міської ради від 19.10.2022 № 52/28 “Про затвердження Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради” позивачу було повідомлено, що Дніпровська міська рада заперечує проти поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592), укладеного між Дніпропетровською міською радою та ТОВ “ПАРК ДРУЖБИ” (а.с.29-31). 
Отже, Дніпровською міською радою у встановленому частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» порядку була надана відповідь (заперечення) Товариству з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' щодо укладення договору оренди землі на новий строк, тому на сесію Дніпровської міської ради не виносилось питання та не приймалось рішення щодо укладення договору на новий строк з відповідачем. 
Позивач як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі зазначав про те, що своєю відмовою, що оформлена листом-повідомленням Департаменту по роботі з активами, Дніпровська міська рада знехтувала обов`язком добросовісно провести переговори та явно безпідставно відмовила в поновленні договорів оренди землі. Позивач звертає увагу, що Дніпровська міська рада фактично не розглянула надісланий Товариством лист-повідомлення з проектом додаткової угоди та проектом договору, не аналізувала їх умови, не заперечувала щодо запропонованих умов, а висновки, зроблені у листі-повідомленні про заперечення щодо поновлення Договору суперечать фактичним обставинам взаємовідносин Позивача та Дніпровської міської ради.
У той же час, суд апеляційної інстанції зауважує, що, як уже зазначалося вище, листом-повідомленням від 02.06.2025 № 7/9-437 Дніпровською міською радою (Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) було повідомлено ТОВ «Парк Дружби», що згідно з підпунктом 2.1 договору оренди землі від 29.04.2014 (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592) земельна ділянка відноситься до двох категорій: “Землі водного фонду” та “Землі рекреаційного призначення”. Водночас відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру від 13.05.2025 НВ-9962912122025 земельній ділянці площею 0,8239 га (кадастровий номер 1210100000:03:149:0052), по вул. Набережній Перемоги, 53 А, встановлено два кода класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок: 03.07 (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) та 07.01 (для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення); та категорію земель “Землі рекреаційного призначення”. Зазначена земельна ділянка повністю розташована в межах водоохоронної зони та частково в межах прибережної захисної смуги р. Дніпра, які затверджені рішенням міської ради від 22.12.2021 № 395/14 “Про затвердження водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпра” (зі змінами), що в свою чергу потребує приведення коду класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок та категорії земель до чинного земельного законодавства та нормативно-правових актів.
Крім того, було зазначено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ “ПАРК ДРУЖБИ” зареєстроване право власності на нерухоме майно по вул. Набережній Перемоги, 53 А, а саме: будинок перевдягальні та склад пляжного інвентарю. Під час обстеження департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради земельної ділянки встановлено, що зазначені будівлі є напівзруйнованими, а земельна ділянка знаходиться у занедбаному стані та захаращена побутовим сміттям.
Також ТОВ «Парк Дружби» було роз`яснено, що для подальшого оформлення документів на вищезазначену земельну ділянку необхідно подати до міської ради (на ім`я міського голови) клопотання щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і які копії необхідно додати до клопотання.
Водночас, як правильно встановлено місцевим господарським судом, матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ "Парк Дружби" вимог статті 123 Земельного кодексу України, у тому числі звернення позивача до Дніпровської міської ради із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Також варто зазначити, що положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" не встановлюють спеціальної форми чи вичерпного змісту заперечення на поновлення договору оренди землі. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що обставини виконання ТОВ "Парк Дружби" вимог ст.123 ЗКУ, у тому числі звернення позивача до Дніпровської міської ради із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після отримання ним заперечень щодо поновлення договору оренди землі виходить за межі спірних правовідносин у даній справі та не пов`язано безпосередньо із предметом спору у даній справі, щодо надання позивачем доказів наявності такого клопотання та щодо пояснення позивача стосовно ненадання таких доказів до суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке. 
Як вбачається з матеріалів справи, лист-повідомлення від 02.06.2025 № 7/9-437 Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради містить роз`яснення щодо необхідності звернення позивача з клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з переліком документів, що підлягають наданню. 
Зважаючи на це, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта про те, що обставини виконання ТОВ "Парк Дружби" вимог статті 123 Земельного кодексу України, як вважає скаржник, виходять за межі спірних правовідносин у даній справі та не пов`язані безпосередньо з предметом спору, оскільки такі обставини безпосередньо пов`язані зі змістом заперечень відповідача. 
Позивач, будучи стороною спірних правовідносин, ще до звернення до суду з позовом знав про зміст заперечень відповідача та про покладений на нього обов`язок звернутися з відповідним клопотанням.
Згідно з частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 906/1179/20 викладено правовий висновок, що приписи частини 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України.
Основними засадами судочинства, закріпленими у статті 129 Конституції України, є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює апелянтові більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши наведені скаржником доводи щодо ненадання таких доказів до суду першої інстанції зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' не обґрунтувало неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, які б дійсно об`єктивно не залежали від нього, оскільки всі ці відомості були наявні у позивача на час звернення з позовом до суду.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються колегією суддів.
Щодо доводів апелянта про те, що Лист-повідомлення від 02.06.2025 № 7/9-437 про заперечення щодо поновлення договору оренди землі від 29.04.2014 р. (державна реєстрація від 29.04.2014 № 5509592) підписаний заступником директора департаменту - начальником управління земельних відносинах Департаменту по роботі з активами та про те, що жодного рішення на пленарних засіданнях щодо розгляду поданого клопотання Товариства про поновлення Договору оренди землі Дніпровська міська рада не приймала, у той же час законом не передбачено делегування іншим органами питань, що віднесено до виключної компетенцій міської ради, судова колегія зазначає наступне.
Як уже вказувалося вище, статтею 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.
Відповідно до Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 19.10.2022 № 52/28, на департамент покладені повноваження у сфері регулювання земельних відносин, в тому числі: підготовка проектів рішень міської ради у сфері земельних відносин. 
Дніпровською міською радою департаменту по роботі з активами ДМР делеговано повноваження щодо розгляду листів-повідомлень про поновлення договорів оренди землі. Виконавчими органами Дніпровської міської ради, зокрема департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради в межах наданих повноважень розглядаються питання пов`язанні з земельними відносинами, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі належним чином оформленого клопотання, з додаванням необхідних документів. 
Після перевірки наданих документів та у разі їх відповідності готуються проекти рішень міської ради.
Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Зі змісту частини 1 статті 124 Земельного кодексу України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання, зокрема, щодо регулювання земельних відносин.
Таким чином, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення.
Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №910/5994/23, від 09.04.2024 у справі №910/4930/23, від 06.08.2024 у справі №912/300/23.
Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що чинне законодавство України не визначає форму висловлення заперечення орендодавця стосовно поновлення договору оренди за Законом України "Про оренду землі".
Не міститься у жодному Законі і положень відносно спеціальних вимог до форми такого повідомлення, окрім простої письмової; зобов`язання колегіального органу надсилати орендарю таке заперечення виключно у формі рішення не існує.
Схожа позиція застосована Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 у справі № 914/1148/19.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вищезазначених доводів апеляційної скарги та відхиляє їх. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
В даній справі колегія суддів дійшла висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 у справі № 904/4723/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ''Парк Дружби'' на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 у справі № 904/4723/25 залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 у справі № 904/4723/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 27.07.2026.
Головуючий суддя О.В. Чус
Суддя І.М. Кощеєв
Суддя М.О. Дармін