У Х В А Л А 
10 липня 2026 року

м. Київ
справа № 334/4365/15
провадження № 61-8571ск26
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянув касаційну скаргу Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 10 березня 2026 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (далі - АТ «УКРСИББАНК») на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби стосовно примусового виконання рішення суду згідно виконавчого листа, учасники справи: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Південне МУ МЮ (м. Одеса)), відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інші особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
26 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 10 березня 2026 року у справі 
за скаргою АТ «УКРСИББАНК» на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби стосовно примусового виконання рішення суду згідно виконавчого листа, учасники справи: Південне МУ МЮ (м. Одеса), відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інші особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
Касаційна скарга заявника не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 
2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відсутність у касаційній скарзі передбачених ЦПК України підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку є підставою для 
її повернення (пункт 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України).
Подана касаційна скарги не відповідає вимогам, визначеним пунктом 
5 частини другою статті 392 ЦПК України.
Заявник узагальнено посилається на частину другу статті 389 ЦПК України, однак не зазначає, у чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, обмежуючись викладенням фактичних обставин справи та власною оцінкою доказів, що не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, 
що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для їх повернення.
Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 10 березня 2026 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби стосовно примусового виконання рішення суду згідно виконавчого листа, учасники справи: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інші особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя В. М. Ігнатенко