Провадження № 2/537/89/2026
Справа № 537/5015/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2026 року       м. Кременчук 

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючої судді – Мурашової Н.В., 
за участю секретарів – Дьяченко В.Ю., Дейнеки А.П.,
представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» – Деміденкова В.М. 
представника відповідача ФОП ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», за участі третьої особи, яка не заявила самостійних вимог, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
у с т а н о в и в :
Короткий зміст позову.
11.08.2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ПАТ «НАСК «Оранта», за участі третьої особи, яка не заявила самостійних вимог, ОСОБА_4 , в якому просила відшкодувати шкоду, заподіяну їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 1) стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на її користь матеріальну шкоду 28263,77 грн., 2) стягнути з ФОП ОСОБА_1 на її користь 25791,48 грн. 3) стягнути солідарно з відповідачів судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме на судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на проведення експертизи 6500 грн. 
В обґрунтування позову зазначено, що 20.02.2025 року у м. Дніпро водій ОСОБА_4 , виконуючи свої трудові обов`язки у ФОП ОСОБА_1 , керував транспортним засобом роботодавця – «MAN» , д.р.н. НОМЕР_1 , в порушення п.12.3 ПДР при виникненні перешкоди для руху не вжив своєчасно заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, скоїв зіткнення з транспортним засобом «ГВЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , що зупинився попереду, від чого останній перемістився вперед, де зіткнувся з транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який теж від удару перемістився вперед та зіткнувся з транспортним засобом «Fiat», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 .
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2025 року у справі №203/2295/25 установлено, що названа дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_4 , за що він був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, із накладенням стягнення у виді штрафу 850 грн. 
Таким чином у дорожньо-транспортній пригоді з вини водія ОСОБА_4 був пошкоджений транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , розмір заподіяної шкоди становить 185791,48 грн., що підтверджено висновком експерта товарознавця ОСОБА_8 №10188 від 13.03.2025 року.
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/5991270, який діяв на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , - ФОП ОСОБА_1 , яким керував водій ОСОБА_4 , з вини якого сталося ДТП, - застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». Страхова сума за заподіяну майну матеріальну шкоду на одного потерпілого – 160000 грн., франшиза 0 грн. 
Проте ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило страхове відшкодування лише за частину заподіяної шкоди ОСОБА_3 в розмірі 131736,23 грн. 
Таким чином ПАТ «НАСК «Оранта» не в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/5991270, безпідставно виплатило у відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду меншу суму, ніж визначено у страховому полісі. 
Оскільки водій ОСОБА_4 , з вини якого сталося ДТП й було пошкоджено автомобіль ОСОБА_3 , на момент ДТП виконував трудові обов`язки у ФОП ОСОБА_1 на належному останньому транспортному засобі, а відповідальність власника цього транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_9 – ФОП ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», то відповідно до положень ст.ст. 22, 1194, 1172, 1187, ЦК України, ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заподіяну ОСОБА_3 шкоду за пошкоджений належний їй транспортний засіб в розмірі 185791,48 грн. мали відшкодувати ПАТ «НАСК «Оранта» в межах суми страхового відшкодування на одного потерпілого матеріальну шкоду в розмірі 160000 грн., з врахуванням виплати у рахунок заподіяної шкоди страхового відшкодування в розмірі 131736,23 грн., а суму, що перевищує страхове відшкодування, - має відшкодувати роботодавець, з вини водія якого під час виконання ним трудових обов`язків сталося ДТП. 
Оскільки ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» в добровільному порядку не відшкодували шкоду, заподіяну в ДТП власнику транспортного засобу ОСОБА_3 , то вона була змушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. ОСОБА_3 в поданому позові просила у відшкодування заподіяної їй шкоди внаслідок ДТП: 1) стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь матеріальну шкоду 28263,77 грн. (за договором страхове відшкодування 160000 грн. – виплачене страхове відшкодування 131736,23 грн. = недоплачене страхове відшкодування 28263,77 грн.), 2) стягнути з ФОП ОСОБА_1 на свою користь 25791,48 грн. (заподіяна шкода згідно з висновком експерта 185791,48 грн. – розмір страхового відшкодування 160000 грн.= 25791,48 грн.). 
При зверненні до суду позивач ОСОБА_3 понесла судові витрати, а саме на судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на проведення експертизи 6500 грн., які просила солідарно стягнути з відповідачів на свою користь.

Короткий зміст відзиву відповідача ПАТ «НАСК «Оранта».
28.08.2025 року від відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» до суду надійшов відзив, в якому просили відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.
Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» визнавали настання страхового випадку, а саме порушення ПДР водієм ОСОБА_4 , під час керування транспортним засобом «MAN» , д.р.н. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено належний ОСОБА_3 транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 . 
Визнавали, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAN» , д.р.н. НОМЕР_1 , – ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта».
Разом з тим відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» стверджував, що належним чином виконав свої зобов`язання, в повному обсязі сплатив страхове відшкодування за заподіяну ОСОБА_10 шкоду.
Після повідомлення від ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про ДТП представник ПАТ «НАСК «Оранта» провів технічний огляд пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , в присутності водія ОСОБА_6 , останній погодився із зафіксованими в ході огляду пошкодженнями, зауважень не заявляв. 
Відповідно до положень законодавства саме страховик здійснив оцінку для відшкодування шкоди та прийняв рішення про проведення страхового відшкодування.
Відповідно до вимог ст.20, ст.29 ЗУ №1961-ІV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) страховик у межах страхових сум, визначених у страховому полісі, відшкодував оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, а саме витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Оскільки транспортний засіб зі строком експлуатації понад 12 років, то за «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» розраховано шкоду із застосуванням коефіцієнту зносу 0,7.
Отже проведеним ПАТ «НАСК «Оранта» автотоварознавчим дослідженням («Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» №80 -D/16/30 від 06.04.2025 року суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11 ) установлено, що ОСОБА_3 завдано матеріального збитку на запасні частини та матеріали з ПДВ – 153440,08 грн., або матеріального збитку на запасні частини та матеріали без ПДВ – 131786,23 грн., сума ПДВ – 21653,85 грн.
Згідно положень п.36.2. ЗУ №1961-ІV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
ОСОБА_3 не подала ані страховику, ані суду документів на підтвердження проведення відновлювального ремонту транспортного засобу від пошкоджень, отриманих з вини ОСОБА_12 , для отримання ПДВ від страховика. І по теперішній час ОСОБА_3 не позбавлена такого права звернутися до страховика з відповідними документами для отримання виплати ПДВ.
Страховик виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 131786,23 грн. на підставі страхового акту № ОЦВ-25-16-4724/2. 
Отже страховик виконав в повному обсязі свої договірні зобов`язання за страховим полісом №АТ/5991270 з відшкодування ОСОБА_3 шкоди, заподіяної належному їй транспортному засобу у ДТВ з вини ОСОБА_12 .
Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» не погодився з виконаним на замовлення позивача ОСОБА_3 висновку експерта автотоварознавця ОСОБА_8 №10188, яким визначено, що вартість матеріального збитку, нанесеного у ДТП власнику автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 185791,48 грн., оскільки вважали його необґрунтованим, бо експертом безпідставно було завищено як кількість заподіяних у ДТП механічних пошкоджень, так і вартість матеріалів, необхідних для ремонту, а саме вартість підголовників, вартість панелі задка. Крім того вартість матеріального збитку названа з врахуванням ПДВ, хоча ОСОБА_3 не надала документів на підтвердження проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу.
ПДВ відшкодовується страховиком при наданні доказів проведення ремонту автомобіля, оскільки це непрямий податок, який входить у ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець. Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, зокрема у постанові від 15.10.2020 року у справі 755/7666/19, у постанові від 07.04.2021 року у справі №826/7454/17.
Позивач безпідставно заявила вимоги про відшкодування її витрат ПАТ «НАСК «Оранта» на проведення за її замовленням експертизи експертом Крутінь В.І., оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» було проведено законне та обґрунтоване автотоварознавче дослідження, яким установлено розмір заподіяної їй шкоди, за результатом якого виплачено страхове відшкодування. Також неможливо солідарне стягнення з відповідачів судових витрат, понесених позивачем.
За таких обставин, відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

Відповідь на відзив відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», поданий позивачем ОСОБА_3 .
06.10.2025 року позивач ОСОБА_3 подала суду відповідь на відзив відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», в якому вказувала на його необґрунтованість та безпідставність. Вважала, що «Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» №80-D/16/30 від 06.05.2025 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11 на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта», не відповідає вимогам «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Просила суд задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст відзиву відповідача ФОП ОСОБА_1 
20.10.2025 року до суду надішли письмові додаткові пояснення відповідача ФОП ОСОБА_1 , подані його представником адвокатом Голобородько О.П., які по суті є відзивом на позов, в якому просили відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з підстав аналогічних, зазначеним у відзиві на позов відповідача ПАТ «НАСК «Оранта». Не погодилися з розміром матеріальних збитків визначеним експертом ОСОБА_8 у висновку №10188.

Рух справи.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. (а.с. 58).
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.02.2026 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.179).

Позиція учасників справи в судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про місце і час розгляду справи.
Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» Деміденков В.М. в судовому засіданні спочатку просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві. Після допиту експерта ОСОБА_8 погодився з правильністю наданого ним висновку.
Представник відповідача ФОП ОСОБА_1 адвокат Голобородько О.П. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві.

Обставини, установлені судом. Мотиви ухваленого рішення.
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2025 року у справі №203/2295/25, провадження №3/0203/1058/2025, установлено, що 20.02.2025, о 10:10, у м. Дніпрі, на пр. Олександра Поля, у районі електроопори №109, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «MAN» (реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виникненні перешкоди для руху, своєчасно не вжив заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, скоївши зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_5 , що зупинився попереду, від чого останній перемістися вперед і зіткнувся з автомобілем марки «Mercedes» (реєстраційний номер НОМЕР_5 ) під керуванням ОСОБА_13 , який від удару також перемістився вперед і зіткнувся з автомобілем марки «FIAT» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) під керуванням ОСОБА_7 . Автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.12.3. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за що на нього накладено стягнення у виді штрафу 850 грн. (т.1 а.с.10-11).
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «MAN 9,224» , д.г.з. НОМЕР_1 , 2007 р.в., що підтверджено свідоцтвом про його реєстрацію НОМЕР_6 , видане органом ТСЦ 5342, дата реєстрації 26.10.2021 року. (т.1 а.с.51).
Згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/5991270, ОСОБА_1 у ПАТ «НАСК «Оранта» застрахував цивільно-правову відповідальність власників наземного транспортного засобу «MAN 9,224», д.г.з. НОМЕР_1 , на період з 29.10.2024 року по 28.10.2025 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, - 160000 грн., франшиза – 0 грн. (т.1 а.с. 50).
25.02.2025 року до ПАТ «НАСК «Оранта» надійшло повідомлення про вказане ДТП. (т.1 а.с. 86-87).
25.02.2025 року працівник ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_14 , в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , склав протокол (акт) огляду транспортного засобу «Mercedes Benz GL550», д.н.з. НОМЕР_5 , з фотофіксацією.
26.02.2025 року до ПАТ «НАСК «Оранта» надійшла заява про страхове відшкодування від потерпілої ОСОБА_15 (т.1 а.с.88-89).
ФОП ОСОБА_11 на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта» склав Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №80-D/16/30 від 06.04.2025 року, яким по протоколу (акту) огляду транспортного засобу, виконаного ОСОБА_14 , із застосуванням системи «AUDATEX», визначено вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Mercedes Benz GL550», д.н.з. НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_7 , пошкодженого в наслідок ДТП, що становить 153440,08 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали або 131786,23 грн. без ПДВ. (т.1 а.с.93-129).
ОСОБА_3 визнала, що ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило їй 131786,23 грн. у відшкодування заподіяного збитку, внаслідок пошкодження її транспортного засобу у ДТП, на підтвердження подала виписку зі свого банківського рахунку.
Проте ОСОБА_16 не погодилася з розміром відшкодованого матеріального збитку.
Висновоком експерта-автотоварознавця ОСОБА_8 №10188 від 26.03.2025 року за заявою ОСОБА_17 , після огляду транспортного засобу, установлено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Mercedes Benz GL550», д.н.з. НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_7 , пошкодженого в наслідок ДТП, становить 185791,48 грн., що складається із вартості ремонтно-відновлювальних робіт 27664 грн + вартості необхідних для ремонту матеріалів 32981,72 грн. + вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту, з врахуванням коефіцієнту зносу 0,7, тобто 417152,52 грн. х (1-0,7). Вартість складових, що підлягають заміні, була визначена після детального огляду транспортного засобу, що підтверджено доданими його фото з фіксацією пошкоджень, та з урахуванням калькуляції вартості відновлювального ремонту, виконаного із застосуванням системи «AUDATEX». (т.1 а.с. 12-41).
В судовому засіданні експерт ОСОБА_8 підтвердив та роз`яснив свій висновок №10188 від 26.03.2025 року. Зазначив, що в ході проведення експертизи він ретельно оглянув автомобіль «Mercedes Benz GL550», д.н.з. НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_7 , виявив механічні пошкодження, які утворилися від ДТП, які зафіксовані на доданих до висновках фото. Пояснив, що різниця з проведеним звітом, на замовлення страхової компанії, могла виникнути, оскільки спеціаліст страхової компанії, який не є експертом, лише зовнішньо оглядає транспортний засіб та фотографує його пошкодження, не вдається в деталі, тому фіксує не усі наявні пошкодження, а в подальшому спеціаліст з оціночної діяльності, який також не є експертом, без реального огляду транспортного засобу, лише по цим фото, розраховує збитки. Питання про те, що станом на момент огляду транспортного засобу під час проведення експертизи, що мало місце через місяць після ДТП, у нього могли з`явитися нові пошкодження, - є припущенням відповідачів. Коли він оглядав транспортний засіб, то усі виявлені на ньому механічні пошкодження, на його думку, були утворені одночасно. Збитки були нараховані із застосуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу 0,7, враховуючи рік його випуску 2007. Вартість складових, що підлягають заміні, була визначена після детального огляду транспортного засобу, що підтверджено доданими його фото з фіксацією пошкоджень, та з урахуванням калькуляції вартості відновлювального ремонту, виконаного із застосування системи «AUDATEX». За відсутності зазначеної вартості деяких деталей в системі «AUDATEX» - їх вартість була взята з офіційного сайту виробника транспортного засобу. Деталі, вартість яких була взята з офіційного сайту виробника, не були зняті з виробництва, тому не було підстав, щоб шукати їх вартість на ринку з пропозиціями на продаж. На фото до експертизи зафіксовано пошкодження панелі задка транспортного засобу, деформація більше 50%, тому визначено, що її технологічний ремонт неможливий. Матеріальні збитки зазначені 185791,48 грн., з врахування ПДВ – 20857,626 грн., тобто 20% від вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту, з врахуванням коефіцієнту зносу. 
Для проведення експертизи експерт ОСОБА_8 викликав на огляд транспортного засобу водія ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджено відповідними повідомлення з квитанціями про їх поштове відправлення. Але вони не з`явилися к експерту для спільного огляду транспортного засобу. (т.1 а.с. 42-45).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. (ст.1166 ЦК України).
Однак згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.
Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки – роботодавець.
Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13).
Зі свого боку, фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).
У ст. 1194 ЦК України наведено порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність. Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відповідно до ст. 979 ЦК України, 1. Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. 2. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). 3. Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
За правилами ст. 999 ЦК України, Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (укладення договору страхування) та втратив чинність 01.01.2025 року на підставі Закону № 3720-IX від 21.05.2024 (далі Закон № 1961-IV), регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За вимогами ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У ст. 28 Закону № 1961-IV зазначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Зокрема, у ст. 29 Закону № 1961-IV, наведено визначення шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Позивачем були вчинені визначені у ст.33 Закону № 1961-IV дії у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати).
У ст.34 Закону № 1961-IV перелічені дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати):
34.1. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
34.3. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
34.4. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Потерпіла ОСОБА_3 з дотриманням положень ст. 35 Закону № 1961-IV подала ПАТ «НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування. 
У ст. 36 Закон № 1961-IV визначено порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати:
36.1. Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
36.4. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
36.7. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що сторони визнали настання страхового випадку – дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого – ФОП ОСОБА_1 , як роботодавця водія ОСОБА_4 , з вини якого сталося ДТП під час виконання ним своїх трудових обов`язків, в якій пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_3 .
Сторони визнали, що ОСОБА_3 вчинила усі визначені законом дії, для отримання від ПАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування заподіяних її майну матеріальних збитків у дорожньо-транспортній пригоді з вини водія ОСОБА_4 .
Сторони визнали, що ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 131736,23 грн., без врахування ПДВ, відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закон № 1961-IV, оскільки відшкодування здійснювалося безпосередньо на рахунок потерпілої, а остання документально не підтвердила факту оплати проведеного ремонту.
ОСОБА_3 не подала ані страховій компанії, ані суду документи на підтвердження факту оплати проведеного ремонту транспортного засобу.
Проте ОСОБА_3 не погодилася з визначеним ПАТ «НАСК «Оранта» розміром страхового відшкодування, в обґрунтування своїх доводів подала висновок експерта автотоварознавця ОСОБА_8 №10188 від 26.03.2025, яким визначено розмір заподіяного їй збитку за пошкодження в ДТП автомобіля – 185791,48 грн., в яких ПДВ 20857,626 грн.
З урахуванням наведених вище положень закону, позивач ОСОБА_3 , звертаючись до суду з позовом правильно визначила відповідачів у позові про відшкодування заподіяної їй шкоди у ДТП з вини водія ОСОБА_4 , а саме ПАТ «НАСК «Оранта» в межах суми страхового відшкодування на одного потерпілого матеріальну шкоду в розмірі 160000 грн., з врахуванням виплати у рахунок заподіяної шкоди страхового відшкодування в розмірі 131736,23 грн., а суму, що перевищує страхове відшкодування, - має відшкодувати роботодавець ФОП ОСОБА_1 , з вини водія якого під час виконання ним трудових обов`язків сталося ДТП. 
Оцінивши поданий ПАТ «НАСК «Оранта» звіт ФОП ОСОБА_11 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №80-D/16/30 від 06.04.2025 року та висновок експерта автотоварознавця ОСОБА_8 №10188 від 26.03.2025, заслухавши до нього роз`яснення самого експерта ОСОБА_8 та заперечення представників відповідачів, суд вважає, що різниця між експертом та страховою компанією у визначені розміру матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_3 у ДТП, виникла з підстав: 1) визначення у висновку експерта розміру збитку з врахуванням ПДВ – 20857,626 грн., в той час як страхова компанія провела виплати страхового відшкодування потерпілій без врахування ПДВ, відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закон №1961-IV, оскільки відшкодування здійснювалося безпосередньо на рахунок потерпілої, а остання документально не підтвердила факту оплати проведеного ремонту, 2) визначення експертом, що ремонт панелі задка транспортного засобу технологічно неможливий у зв`язку з деформацією вказаної складової транспортного засобу ОСОБА_3 , 3) введення експертом при визначенні розміру матеріального збитку вручну цінової позиції вартості запасних частин – обох підголовників.
Дослідивши подані суду докази, заслухавши пояснення експерта ОСОБА_8 , пояснення представників відповідачів, суд погодився з висновками проведеної експертизи, що ремонт панелі задка технологічно неможливий у зв`язку з деформацією вказаної складової транспортного засобу ОСОБА_3 більше 50%, оскільки експерт має необхідні знання та кваліфікацію для надання такого висновку, оглядав безпосередньо транспортний засіб, зафіксував такі пошкодження шляхом фотографування. І такі доводи експерта відповідачами не були спростовані належними та допустимими доказами, а поданий ПАТ «НАСК «Оранта» звіт був проведений не експертом, а спеціалістом з оціночної діяльності лише по фото, без огляду транспортного засобу. Як у звіті, так і у висновку експерта при розрахунку матеріального збитку було застосовано коефіцієнт зносу транспортного засобу, 2007 р.в., належного ОСОБА_3 , – 0,7. Також суд погодився з правильністю введення експертом при визначенні розміру матеріального збитку вручну цінової позиції вартості запасних частин – обох підголовників, які з його пояснень він вводив за ціною з офіційного сайту виробника транспортного засобу, оскільки ціна цих підголовників не була автоматично визначена системою «AUDATEX». Слід зазначити, що в поданому ПАТ «НАСК «Оранта» звіті з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №80-D/16/30 ціна цих обох підголовників теж була введена вручну, як пояснив представник відповідача за ринковою ціною по аналогічним пропозиціями. Проте експерт стверджував, що названі деталі не були зняті з виробництва, їх ціна є на офіційному сайті виробника, а тому були відсутні підстави для визначення для їх заміни ціни по пропозиціям на ринку їх аналогів. Крім того у поданому ПАТ «НАСК «Оранта» звіті було введено вручну ще вартість й інших деталей, незважаючи на те, що як вбачається з висновку експерта, їх вартість могла бути визначена автоматично системою «AUDATEX», що теж значно зменшило розмір матеріального збитку.
Після роз`яснень експертом ОСОБА_8 в судовому засіданні свого висновку, представник ПАТ «НАСК «Оранта» погодився з його правомірністю. Разом з тим представник відповідача ФОП ОСОБА_1 адвокат Голобородько О. не погодився з правильністю поданого позивачем висновку експерта, проте в порушення ст.81 ЦПК України, не виконав свого обов`язку доказування таких заперечень, не надав належних та допустимих доказів на його спростування, не заявляв клопотань про призначення повторно/додаткового судової автотоварозначої експертизи.
За таких обставин, з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності, суд приходить до висновку, що поданий позивачем висновок експерта автотоварознавця ОСОБА_8 №10188 від 26.03.2025 є обґрунтованим, а тому є належним, допустимим та достатнім доказом факту, що ОСОБА_3 було заподіяно в ДТП з вини водія ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 185791,48 грн., з яких ПДВ 20857,63 грн.
Отже, ОСОБА_3 мали відшкодувати заподіяні у ДТП з вини ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 185791,48 грн., з яких ПДВ 20857,626 грн.: 1) ПАТ «НАСК «Оранта» в межах суми страхового відшкодування на одного потерпілого матеріальну шкоду в розмірі 160000 грн., 2) роботодавець ФОП ОСОБА_1 , з вини водія якого під час виконання ним трудових обов`язків сталося ДТП, суму, що перевищує страхове відшкодування, - 25 791,48 грн.
При цьому суд має врахувати, що ПАТ «НАСК «Оранта» вже сплатило страхове відшкодування ОСОБА_3 у рахунок заподіяних матеріальних збитків в розмірі 131736,23 грн., а також ОСОБА_3 , яка просила сплатити на її рахунок страхове відшкодування заподіяних збитків з ПДВ, не подала ані страховій компанії, ані суду документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, для отримання від страхової компанії виплати ще ПДВ 20857,626 грн.
Тому, відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закон №1961-IV, з врахуванням проведених раніше виплат страхового відшкодування заподіяних матеріальних збитків, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодуваня заподіяних збитків 7 406,14 грн. (Визначений договором розмір страхового відшкодування 160000 грн. – сплачене раніше страхове відшкодування 131736,23 грн. – ПДВ 20857,63 грн. = 7 406,14 грн.)
Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу ОСОБА_3 , що вона має право відповідно до п.36.2 ст.36 Закон №1961-IV звернутися до ПАТ «НАСК «Оранта» за відшкодуванням ПДВ 20857,63 грн., разом з підтвердженням понесення таких витрат, що визнавалося самим відповідачем як у відзиві на позов, так і його представником в судовому засіданні.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України: 1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що ОСОБА_3 заявила ціну позову 54 055,25 грн., з яких позовні вимоги матеріального характеру до ФОП ОСОБА_1 в розмірі 25 791,48 грн. (47,71% від ціни позову), які були задоволені повністю, та до ПАТ «НАСК «Оранта» в розмірі 28263,77 грн. (52,29% від ціни позову), які були задоволені частково лише в розмірі 7 406,14 грн. (13,7% від ціни позову).
При цьому, ОСОБА_3 , зазначила, що понесла судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. та на проведення експертизи 6500 грн.
Тому суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати: 1) з ПАТ «НАСК «Оранта» - 13,7% від понесених судових витрат, а саме по сплаті судового збору 165,93 грн., за залучення експерта 890,50 грн., 2) з ФОП ОСОБА_1 47,71% від понесених судових витрат, а саме по сплаті судового збору 577,86 грн., за залучення експерта 3 101,15 грн.
Посилання представників відповідачів на положення п.34.3, ст.34 Закону № 1961-IV для звільнення страхової компанії від оплати висновку експерта, виконаного на замовлення потерпілого, – стосуються досудового врегулювання спору, й не стосуються судових витрат, пов`язаних із залученням (викликом) експертів, що визначено у ст. 139, ст.141 ЦКП України при вирішені спору в судовому порядку. 
Крім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Керуючись статтями 5-19, 76, 77, 81, 133-141, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», за участі третьої особи, яка не заявила самостійних вимог, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, – задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування заподіяних у ДТП матеріальних збитків в розмірі 7 406,14 грн.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заподіяні у ДТП матеріальні збитки в розмірі 25 791,48 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на судовий збір – 165,93 грн., на залучення експерта – 890,50 грн., 
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на судовий збір – 577,86 грн., на залучення експерта – 3 101,15 грн.,
Відмовити в задоволенні іншої частини позовних вимог.
Інформація про сторони:
позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ЄДРПОУ 00034186, місце знаходження: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д, корпус Г.
відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст з рішення складений 24.07.2026 року.

Суддя       Мурашова Н.В.