Провадження № 2-о/359/202/2026
Справа № 359/7037/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В., 
за участі секретаря судового
засідання - Кулакевич В.О., 
заінтересованої особи - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа : ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2026 року ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду із заявою про видачу обмежувального припису строком на шість місяців стосовно колишнього чоловіка ОСОБА_1 , якому заборонити: вести з нею будь-яке листування; здійснювати телефонні переговори; контактувати через будь-які засоби електронного зв`язку, месенджери, соціальні мережі, електронну пошту та інші засоби комунікації; контактувати через третіх осіб; розшукувати її особисто або через третіх осіб; переслідувати у будь-який спосіб; наближатися на відстань менше 100 метрів до місця її проживання, місця роботи, а також інших місць її постійного або тимчасового перебування, які є або стануть йому відомими (а.с.1-5).

На обґрунтування заяви зазначила, що 31 грудня 2025 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/15581/25 щодо ОСОБА_1 було видано обмежувальний припис строком на шість місяців, яким йому заборонено листуватися із заявницею, здійснювати з нею телефонні переговори та контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. Судом було встановлено факт вчинення щодо заявниці психологічного домашнього насильства та наявність ризику його повторення.

Заявниця стверджує, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про застосування до нього обмежувального припису, після ухвалення рішення продовжив систематично контактувати з нею всупереч встановленим заборонам. Зокрема, він здійснює численні телефонні дзвінки, надсилає текстові, аудіо- та відеоповідомлення через месенджери Viber та WhatsApp, використовує різні номери телефонів, у тому числі НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3, а також продовжує спроби контакту після блокування номерів та ігнорування повідомлень.

За твердженням заявниці, станом на 12 год. 53 хв. 16 червня 2026 року з двох номерів ОСОБА_1 було здійснено 23 телефонні дзвінки на її номер. Також він надсилає фотографії малолітньої дитини заявниці від першого шлюбу, повідомлення психологічного та маніпулятивного змісту, а в одному з відеоповідомлень висловив намір залучити приватного детектива для встановлення її місцезнаходження та отримання інформації про неї.

Крім того, заявниця вказує, що 13 квітня 2026 року отримала від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» повідомлення щодо оформлення ОСОБА_1 договору споживчого кредиту, при цьому під час оформлення кредиту він зазначив її контактні дані та відомості про неї як про дружину, хоча шлюб між ними було розірвано 6 серпня 2025 року. Заявниця вважає, що таким чином він використав третю особу для встановлення контакту з нею всупереч обмежувальному припису.

На думку заявниці, систематичні телефонні дзвінки, повідомлення, використання різних номерів, надсилання фотографій дитини, погрози та маніпулятивні висловлювання, намір розшукувати її, а також використання третіх осіб свідчать про продовження переслідування, психологічного впливу та реальний ризик подальшого домашнього насильства. Заявниця також зазначає, що раніше неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу аналогічних дій ОСОБА_1 .

З огляду на викладене просить встановити новий обмежувальний припис строком на шість місяців із забороною листування, телефонних переговорів, контактування через електронні засоби зв`язку, месенджери, соціальні мережі, електронну пошту та через третіх осіб, а також розшукувати її, переслідувати та наближатися до місця її проживання, роботи й інших місць перебування на відстань менше 100 метрів.

Ухвалою судді від 17 червня 2026 року справу відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання (а.с. 131-132).

У судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явилася, направила заяву про розгляд справи про без її участі, заяву про видачу обмежувального припису просила задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти заяви про видачу обмежувального припису. Пояснив, що хотів сімейних стосунків із заявницею, надав їй можливість користуватися його коштами, прив`язався до її дитини. Він був серйозно поранений, чекав від неї підтримки, а коли став на ноги, заявниця його заблокувала. Він намагався поспілкуватися з заявницею, щоб отримати відповіді, а також отримати свої кошти - дев`яносто тисяч гривень, які вона в нього позичила. 

Заслухавши пояснення заінтересованої особи ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви з огляду на таке.

Згідно зі статтею 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 4, 14 та 17 ч. 1.ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких -колишнє подружжя.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Відповідно до статей 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис є спеціальним заходом протидії домашньому насильству, який застосовується судом з метою забезпечення безпеки постраждалої особи та на підставі оцінки ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Встановлено, що з 01 березня 2024 року по серпень 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було розірвано рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 серпня 2025 року (а.с. 121-122).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2025 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 та видано щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонено вести листування, здійснювати телефонні переговори з ОСОБА_2 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб (а.с. 139-140).

Рішення суду набрало законної сили 02 лютого 2026 року, а строк дії встановленого ним обмежувального припису спливає 30 червня 2026 року.

Задовольняючи частково попередню заяву ОСОБА_2 , суд встановив, що зі змісту досліджених у судовому засіданні електронних доказів, зокрема звукозаписів, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово ображав ОСОБА_2 та погрожував їй застосуванням фізичного насильства.

За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру, а також про наявність ризику його повторного вчинення, обумовленого, зокрема, конфліктним характером спілкування сторін.

Під час розгляду цієї заяви судом досліджено скріншоти листування у месенджерах, а також надані аудіо- та відеозаписи, зі змісту яких встановлено, що, незважаючи на розірвання шлюбу та застосування до ОСОБА_1 обмежувального припису, останній продовжує вчиняти дії, спрямовані на встановлення контакту із заявницею.

Зокрема, ОСОБА_1 здійснює численні телефонні дзвінки, у тому числі в нічний час, надсилає ОСОБА_2 повідомлення з претензіями щодо їх минулого подружнього життя, використовує нецензурну лайку, вимагає пояснень та висловлює твердження щодо можливого настання для заявниці негативних наслідків. Крім того, він надсилає фотографії малолітньої дитини заявниці, зроблені під час їх спільного проживання, а також власні фото та відеоповідомлення, у яких повідомляє про намір приїхати до заявниці та розшукати її із залученням приватного детектива.

Крім того, судом враховується, що, як зазначає заявниця, 13 квітня 2026 року на її електронну адресу надійшло повідомлення від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» щодо укладення ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 2830768. Із наданих заявницею документів убачається, що під час оформлення кредитних правовідносин 13 квітня 2026 року ОСОБА_1 зазначив її контактні дані та відомості про неї як про дружину, незважаючи на те, що шлюб між сторонами було розірвано 06 серпня 2025 року (а.с.21). Унаслідок цього на засоби зв`язку заявниці, а саме на її електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 , надходили повідомлення, пов`язані з кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Таким чином, після застосування до нього обмежувального припису ОСОБА_1 не припинив дій, спрямованих на встановлення контакту із заявницею, а продовжив їх усупереч установленим судом заборонам. При цьому такі дії не мають характеру одиничної спроби контакту, а характеризуються систематичністю та використанням різних способів комунікації, у тому числі після ігнорування заявницею таких звернень та блокування відповідних засобів зв`язку (а.с.23).

Суд також бере до уваги, що відповідно до встановлених обставин такі дії ОСОБА_1 продовжувалися безпосередньо на час звернення до суду із цією заявою, що свідчить про актуальність відповідного ризику, а не лише про наявність обставин, які мали місце у минулому.

У своїх поясненнях у ході судового розгляду ОСОБА_1 не погоджується із застосуванням щодо нього обмежувального припису та заперечує обґрунтованість звернення заявниці до суду. Водночас встановлені судом факти продовження ним контактів із заявницею всупереч установленим судом обмеженням свідчать про те, що застосування попереднього обмежувального припису не призвело до припинення небажаного для заявниці контактування.

Наведені обставини суд оцінює у сукупності з обставинами, встановленими рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2025 року, яким уже було встановлено факт вчинення ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 психологічного домашнього насильства та наявність ризику його повторного вчинення.

Відповідно до статті 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження обмежувального припису суд має оцінити, чи зберігаються обставини, які обумовлюють необхідність подальшого застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника, зокрема наявність ризику продовження або повторного вчинення домашнього насильства.

У даному випадку такий ризик підтверджується не лише обставинами, які були підставою для застосування попереднього обмежувального припису, а й поведінкою ОСОБА_1 після його застосування. Незважаючи на встановлені судом заборони, він продовжує здійснювати численні спроби встановити контакт із ОСОБА_2 , використовуючи різні засоби зв`язку та способи комунікації. Отже, обставини, які обумовили застосування попереднього обмежувального припису, не втратили актуальності, а поведінка ОСОБА_1 після його застосування додатково підтверджує існування ризику продовження психологічного насильства щодо заявниці.

З огляду на викладене суд доходить висновку про наявність передбачених статтею 350-7 ЦПК України підстав для продовження строку дії обмежувального припису щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначаючи обсяг заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , суд виходить із характеру встановленої поведінки, способів, які ним використовуються для встановлення контакту із заявницею, а також необхідності забезпечення ефективного захисту ОСОБА_2 від подальшого психологічного впливу та небажаного контактування.

З урахуванням наведеного суд вважає достатнім та пропорційним установленим обставинам продовжити дію обмежувального припису строком на шість місяців із забороною ОСОБА_1 вести листування із ОСОБА_2 засобами поштового та електронного зв`язку, через месенджери, соціальні мережі, електронну пошту та інші засоби комунікації, здійснювати з нею телефонні переговори, а також контактувати з нею особисто та через третіх осіб.

З огляду на встановлений намір ОСОБА_1 розшукати заявницю та приїхати до неї, а також на характер його попередніх і подальших спроб встановлення контакту, суд вважає обґрунтованим і пропорційним установленим ризикам застосування також заборони наближатися до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до місця її проживання у м. Борисполі Київської області на відстань менше 100 метрів.

В іншій частині заявлених вимог суд не вбачає достатніх підстав для їх задоволення, оскільки застосування додаткових обмежень за встановлених у цій справі обставин не є необхідним для забезпечення належного захисту заявниці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,134,137,141,258,259,263-265,266,273,350^1-350^8,352 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Продовжити дію обмежувального припису відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шість місяців та вжити такі заходи тимчасового обмеження його прав:

- заборонити вести листування (засобами поштового та електронного зв`язку, через месенджери, соціальні мережі, електронну пошту та інші засоби комунікації) та телефонні переговори з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , контактувати з нею особисто та через третіх осіб;
- заборонити наближатися до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та до місця її проживання в АДРЕСА_1 , менше ніж на 100 метрів.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.Муранова-Лесів