Справа № 570/1607/26
Номер провадження № 3/570/730/2026
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
26 червня 2026 року   м.Рівне
Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., 
за участю секретаря судових засідань Ярошик І.Р.,
у судовому засіданні присутні:
захисник - адвокат Казмірчук М.М.,
розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , особу встановлено за посвідченням водія НОМЕР_1 ,
за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
в с т а н о в и л а:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2026 серії ЕПР1 № 625528, 27.03.2026 близько 12 год. 44 хв. в с.Олександрія А/Д Н25 «Городище-Рівне-Староконстянтинів» 142км+120м водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом RENAULT LAGUNA д.н.з НОМЕР_2 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою відповідно не реагував на її різку зміну, а також не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого здійснив з`їзд з проїзної частини в кювет, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п.12.1, п.2.3.б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту – КУпАП).
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2026 серії ЕПР1 № 625506, 27.03.2026 близько 12 год. 44 хв. в с.Олександрія А/Д Н25 «Городище-Рівне-Староконстянтинів» 142км+120м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT LAGUNA д.н.з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказані протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження під номером справи 570/1607/26 (провадження 3/570/730/2026).
Від захисника ОСОБА_1 – адвоката Казмірук М.М. надійшли письмові пояснення, у яких захисник просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначала, що протокол про адміністративне правопорушення містить лише загальні посилання на порушення водієм вимог п.п. 2.3.б та 12.1 Правил дорожнього руху України, однак не містить конкретних відомостей про фактичну швидкість руху транспортного засобу, спосіб її визначення, конкретні дії водія, які свідчили б про неуважність, чи інших об`єктивних даних, що підтверджували б зазначені порушення. На думку захисника, висновки працівника поліції ґрунтуються виключно на припущеннях, а належні та допустимі докази порушення Правил дорожнього руху в матеріалах справи відсутні. Захисник також зазначала, що матеріали справи не містять доказів причинного зв`язку між діями водія та настанням наслідків, оскільки працівниками поліції не було належним чином перевірено технічний стан транспортного засобу, стан дорожнього покриття, наявність сторонніх предметів чи інших обставин, які могли вплинути на виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Пояснення водія про виникнення на дорозі перешкоди, у зв`язку з чим він здійснив маневр для уникнення небезпеки, на думку захисника, працівниками поліції не спростовані. Схема місця ДТП, як зазначено у поясненнях, лише фіксує місце розташування транспортного засобу після пригоди та не містить даних щодо швидкості руху, слідів гальмування, місця виникнення небезпеки чи наявності перешкоди.
Крім того, захисник звертала увагу на те, що внаслідок ДТП пошкоджено лише транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , тоді як доказів пошкодження майна інших осіб, транспортних засобів третіх осіб, дорожніх споруд чи іншого стороннього майна матеріали справи не містять. У зв`язку з цим вважала, що наявність усіх обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена. Посилаючись на положення ст. 62 Конституції України, ст.ст. 247, 251, 252, 280 КУпАП та практику Верховного Суду, захисник наголошувала на необхідності дотримання презумпції невинуватості, недопустимості ґрунтування висновків про вину на припущеннях та обов`язку органу, який склав адміністративні матеріали, довести наявність складу правопорушення.
Додатково захисник повідомила, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді оператора відділення управління зенітної ракетної батареї зенітного ракетного дивізіону, у зв`язку з чим до матеріалів справи просила долучити документи, що підтверджують проходження ним військової служби. Зазначала, що під час виникнення дорожньої ситуації водій, побачивши перешкоду, оперативно відреагував на зміну дорожньої обстановки та здійснив маневр, спрямований на уникнення небезпеки й запобігання можливим тяжчим наслідкам. Вважала, що такі дії свідчать про прагнення забезпечити безпеку дорожнього руху, а не про свідоме порушення Правил дорожнього руху. З огляду на викладене захисник просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В судові засідання 18.06.2026 та 27.06.2026 ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили та клопотань до суду не подав. 
Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутності вказаної особи та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справ та долучені до протоколів про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст.124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.3б Правил дорожнього руху України, згідно із яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Такі протиправні дії ОСОБА_1 стали причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди та механічного пошкодженням автомобіля.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується дослідженими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 27.03.2026 серії ЕПР1 № 625528; схемою місця ДТП від 27.03.2025, письмовити пояснення ОСОБА_1 .
Зібрані докази оцінені Судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи кожен окремо та в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Аналізуючи наведені докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Положеннями п.27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ст.130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - передбачає адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 3 ч. 1 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 ч. 1 зазначеної Інструкції визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №625506 від 27.03.2026; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.03.2026, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , довідкою згідно бази «АРМОР», диском з відеозаписом, на якому зафіксовані обставини правопорушення та іншими документами, доданими до протоколу.
Аналізуючи наведені докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Обставина, що пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП - щире розкаяння винного.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
В даній ситуації правопорушник вчинив правопорушення передбачені ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП, у зв`язку із чим остаточне стягнення згідно ст. 36 КУпАП слід накласти в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, що за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, тому вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.40-1, ст.124, ч.1 ст.130, ст.283, ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, - 
п о с т а н о в и л а:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Гладишева Х.В.