Справа № 120/7237/26 
Провадження № 2-а/127/222/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"13" липня 2026 р.	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Михайленка А.В., 
при секретарі Чабанюк Д.О.,
за участю:
адвоката Івашківської А.О.,
представника відповідача Мельничук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, адміністративну справу за позовом адвоката Івашківської Альони Олександрівни, поданим в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АВ №00009760 від 27.01.2026 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, в частині накладення штрафу в подвійному розмірі та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача – адвокат Івашківська А.О. звернулась до суду з адміністративним позовом та просить скасувати постанову АВ №00009760 від 27.01.2026 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, в частині накладення штрафу в подвійному розмірі.
На думку адвоката вищевказана постанова є незаконною, винесеною з порушенням чинного законодавства України, оскільки постанова направлена з запізненням та на адресу, за якою позивач не проживає, у зв`язку з чим останній не знав про її існування.
Адвокат Івашківська А.О. в судовому засіданні заявлений позов підтримала та просила задовольнити. 
Представник відповідача Мельничук І.В. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, також направила до суду відзив на позовну заяву з додатками.
Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.
Положенням ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі від 27.01.2026 AB №00009760: 01.12.2025 о 14 год 44 хв., за адресою М-30, м 332+910, Хмельницька обл, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 460, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,200% (2.48 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). 
Постанова направлена 28.01.2026 за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів: Вінниця, вул. Келецька, 126/А, кв. 41.
Оскільки вказана постанова набрала законної сили, штраф за нею не було сплачено у визначений законом строк, а інформація щодо її оскарження до Укртрансбезпеки не надходила, керуючись вимогами статті 308 КУпАП вищевказану постанову було подано для примусового виконання.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно із вимогами ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як встановлено з пояснень адвоката, позивач не оскаржує саму постанову АВ №00009760 від 27.01.2026, а не погоджується з діями посадових осіб Укртрансбезпеки щодо накладення на нього штрафу у подвійному розмірі, оскільки він не був належним чином повідомлений про наявність оспорюваної постанови.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 5 Положення № 103, Укртрансбезпека, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення, здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Укртрансбезпеки, здійснює інші повноваження, визначені законом тощо. Згідно пункту 7 Положення № 103, Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань, користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами, використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі тощо.
Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа – фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу – належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, – особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відтак, вказані вище норми врегульовують особливості притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП, а також умови звільнення від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. У той же час, відповідно до статті 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису),відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
Згідно інформаційних даних, які надійшли від ГСЦ МВС, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб VOLVO FH 460, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , з 19.10.2023 та по теперішній час зареєстрований за ТОВ «АМІ ГРУП», ЄДРПОУ 41875983, адреса місцезнаходження юридичної особи – м. Вінниця, вул. Дмитра Майбороди, 2/А, кв. 48. Разом з тим, згідно відомостей Єдиного державного реєстру МВС, адреса реєстрації фізичної особи ОСОБА_1 (керівника ТОВ «АМІ ГРУП») до 25.02.2026 – АДРЕСА_1 . 
26.02.2026 вищевказаному громадянину в Єдиному державному реєстрі МВС змінено відомості щодо адреси реєстрації фізичної особи на АДРЕСА_2 , у зв`язку з наданням підтверджуючих документів про актуальне місце реєстрації фізичної особи під час отримання ним адміністративної послуги з реєстрації власного транспортного засобу в територіальному сервісному центрі МВС. 
Інформація з ЄДРТЗ відображає стан даних, актуальний саме на момент звернення до реєстру. 
Таким чином, станом на дату винесення оскаржуваної постанови (27 січня 2026 року) дійсне місце проживання позивача зазначалось за адресою: АДРЕСА_1 . 
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що уповноважена особа правомірно зазначила в постанові адресу, яка містилася в реєстрі Сервісного Центру МВС на момент її винесення.
Відповідно до частини третьої статті 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132 - 2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Як встановлено в судовому засіданні оскаржувану постанову серії AB№00009760 винесено 27.01.2026 та наступного дня направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № R067089035314 на поштову адресу позивача, що була отримана з інформації системи від уповноважених органів та міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.
Відповідно до наданого трекінгу поштового відправлення вбачається, що відповідач надіслав позивачеві через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання позивача оскаржувану постанову, яка в подальшому повернута 16.02.2026 (за закінченням терміну зберігання) та отримана відповідачем 19.02.2026. 
Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, інформація про надходження повідомлення про вручення поштового відправлення надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку (п. 73). 
У разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення “EMS” - 14 календарних днів. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені. (п. 104).
Враховуючи вищевикладені норми постанова серії AB№00009760 вважається такою, що набрала законної сили, у порядку передбаченому статтею 291 КУпАП, 19.02.2026 після повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
За вказаних вище обставин, суд приходить до переконання, що в діях уповноважених осіб Укртрансбезпеки відсутні будь-які порушення вимог законодавства, оскільки останніми було винесено постанову серії АВ №00009760 від 27.01.2026, яка сама по собі не оскаржується позивачем, на підставі наявних на той час відомостей про особу правопорушника та адреси його проживання, та в подальшому після набрання постановою законної сили, штраф за яку не було сплачено у визначений законом строк, а інформація щодо її оскарження до Укртрансбезпеки не надходила, керуючись вимогами статті 308 КУпАП останню було правомірну передано для примусового виконання.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що адміністративний позов є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Івашківської Альони Олександрівни, поданого в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АВ №00009760 від 27.01.2026 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, в частині накладення штрафу в подвійному розмірі та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя